ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

"26" січня 2016 р. Справа № 911/5071/15

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», м. Боярка
до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі
про стягнення 185556,55 грн.
за участю представників:

позивача:ОСОБА_1 дов. від 22.12.2015 № 1-184
відповідача:не зявились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі позивач) до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (далі відповідач) про стягнення 185556,55 грн., з яких 128826,24 грн. основний борг, 17835,18 грн. інфляційні втрати, 2179,34 грн. 3% річних та 36715,79 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на постачання природного газу за врегульованим тарифом для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів від 17.02.2015 № 2015/П-БО-3892-6060138 щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ.

Присутній в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір на постачання природного газу за врегульованим тарифом для потреб установ і організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів від 17.02.2015 № 2015/П-БО-3892-6060138 (далі договір), відповідно до умов якого позивач постачальник протягом 2015 року здійснює відповідачу споживачу постачання природного газу (далі газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Згідно п. 4.2 договору ціна за 1000 куб.м. природного газу без урахування ПДВ, збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки в розмірі 2%, тарифу на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ДК «Укртрансгаз», тарифів на транспортування природного газу газорозподільними трубопроводами та постачання природного газу становить 5900 грн., крім того ПДВ 1180,00 грн., разом 7080,00 грн. Крім того, споживач сплачує постачальнику: тариф на постачання природного газу за регульованим тарифом 40,10 грн., крім того ПДВ 8,02 грн., разом 48,12 грн.; тариф на транспортування природного газу розподільними трубопроводами ПАТ «Київоблгаз» 238,30 грн., крім того ПДВ 47,66 грн., разом 285,96 грн.; тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ «Укртрансгаз» 128,40 грн., крім того ПДВ 25,68 грн., разом 154,08 грн.; збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ у розмірі 2 відсотки 118,00 грн., крім того ПДВ 23,60 грн., разом 141,60 грн. Таким чином, сума до сплати за 1000 куб.м природного газу складає 7709,76 грн.

Пунктом 4.5.2 договору загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу.

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2. Авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого постачальником обсягу газу на розрахунковий період до 25 числа місяця поставки газу (п.п 4.6, 4.6.1).

Відповідно до п. 4.6.2 договору споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Згідно п. 4.6.3 договору у випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше пятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

Пунктом 5.3.3 договору споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Цей договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2015 року та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору позивач в лютому-квітні 2015 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 216163,38 грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу: від 02.2015 № 6060138 на суму 88429,92 грн., від 03.2015 № 6060138 на суму 109549,44 грн., від 22.04.2015 № 6060138 на суму 18184,02 які підписані в двосторонньому порядку повноважними представниками сторін і скріплені печатками підприємств, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Разом з тим, відповідач свої зобовязання щодо здійснення повного розрахунку за поставлений природний газ не виконав, в звязку з чим за ним рахується борг в розмірі 128826,24 грн. різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю поставленого природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобовязань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений природний газ у зазначеному вище періоді, в звязку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 128826,24 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 128826,24 грн. заборгованості за поставлений природній газ.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобовязання щодо здійснення розрахунку за поставлений природний газ у строки визначені договором, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум за загальний період прострочення з квітня 2015 по жовтень 2015 включно складають 17835,18 грн., 3 % річних з прострочених сум за загальний період за період з 06.04.2015 по 12.11.2015 складають 2179,34 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач на підставі п. 6.2.2 договору просить суд стягнути з відповідача за порушення строків оплати поставленого природного газу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, яка за його розрахунком за загальний період прострочення з 06.04.2015 по 03.11.2015 складає 36715,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 128826,24 грн. основного боргу, 17835,18 грн. інфляційних втрат, 2179,34 грн. 3% річних та 36715,79 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (07455, Київська обл., Броварський район, с. Княжичі, вул. Слави, 9, ідентифікаційний код 04363892) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, 178, ідентифікаційний код 20578072) 128826 (сто двадцять вісім тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 24 коп. основного боргу, 17835 (сімнадцять тисяч вісімсот тридцять пять) грн. 18 коп. інфляційних втрат, 2179 (дві тисячі сто сімдесят девять) грн. 34 коп. 3% річних, 36715 (тридцять шість тисяч сімсот п'ятнадцять) грн. 79 коп. пені, 2783 (дві тисячі сімсот вісімдесят три) грн. 35 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 08.02.2016.