ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" лютого 2016 р.Справа № 924/14/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Агроімпекс, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Нива-2014, м. Дунаївці, Хмельницька область;

про стягнення 291 627,87 грн., з яких 205 800,00 грн. основного боргу, 3 237,23 грн. пені, 82 320,00 грн. штрафу, 270,64 грн. 3% річних

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю №3/02/16 від 05.02.2016р.;

від відповідача: не прибув.

В судовому засіданні 09.02.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України.

Суть спору: Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача 291 627,87 грн., з яких 205 800,00 грн. основного боргу, 3 237,23 грн. пені, 82 320,00 грн. штрафу, 270,64 грн. 3% річних, посилаючись на невиконання відповідачем зобовязань по договору суборенди №01-09/15 від 09.07.2015р.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 09.07.2015р. між ТОВ „Агроімпекс (орендар) та ТОВ „Золота Нива-2014 (суборендар) було укладено договір суборенди №01-09/15, відповідно до якого орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове платне користування сільськогосподарські транспортні засоби (зернозбиральні комбайни, жатки, додаткове обладнання), які становлять предмет суборенди. Перелік майна, що передається в суборенду (асортимент, кількість, вартість) зазначено в специфікації додаток 1 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно п.4.1. договору передбачено розмір суборендної плати за весь час користування предметом суборенди, починаючи з дати передачі в суборенду та закінчуючи датою повернення, що становить 294 000,00 грн. При цьому, п.4.2. договору визначено порядок оплати суборендної плати, відповідно до якого кінцевий термін оплати суборендної плати закінчується у строк до „15 грудня 2015 року.

Вказує, що відповідачем за весь час користування предметом суборенди було здійснено лише часткову оплату у сумі 88 200,00 грн., що відповідає оплаті за періоди: 44 100,00 грн. - оплата у строк до 15.08.2015 р. та 44 100,00 грн. - оплата у строк до 15.09.2015 р.

Оскільки відповідач вчасно та в повному обсязі не провів розрахунки по орендній платі, позивач 18.12.2015р. направив на адресу відповідача претензійний лист №17/12-15 із вимогою виконати взяті на себе зобов'язання та оплатити прострочену заборгованість. Проте, відповідач заборгованість не сплатив, внаслідок чого станом на 28.12.2015р. накопичився борг по орендній платі в сумі 205 800,00 грн.

Згідно ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.193 ГК України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

Позивач вказує, що ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Таким чином, відповідно до п.8.2. договору за прострочення строків оплати суборендної плати суборендар зобов'язується сплатити орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Пунктом 8.3. договору передбачено що за прострочення оплати суборендної плати більше 7 календарних днів суборендар сплачує штраф у розмірі 40% суборендної плати, належної до сплати.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із врахуванням вищенаведеного, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення із відповідача 205 800,00 грн. основного боргу, 3 237,23 грн. пені, 82 320,00 грн. штрафу, 270,64 грн. 3% річних, посилаючись на невиконання відповідачем зобовязань по договору суборенди №01-09/15 від 09.07.2015р.

Представник позивача в засідання суду 02.02.2016р. прибув, позовні вимоги підтримав та просить суд про задоволення позову. Вказує, що заявлена до стягнення заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, повноважного представника в засідання суду не направ, проте від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив від 01.02.2016р. №01-02/16, згідно якого відповідач повідомив суд про те, що позовні вимоги в сумі 205 800,00 грн. основного боргу, 3237,23 грн. пені, 82 320,00 грн. штрафу та 270,64 грн. 3% річних відповідач визнає в повному обсязі та просить розглянути даний позов за відсутності представника відповідача в судовому засіданні.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Агроімпекс, м. Київ як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно Витягу із ЄДР від 29.12.2015р. №.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Золота нива-2014 , м. Дунаївці як юридична особа перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних згідно Витягу із ЄДР від 29.12.2015р. №.

09.07.2015р. між ТОВ „Агроімпекс (орендар) та ТОВ „Золота Нива-2014 (суборендар) було укладено договір суборенди №01-09/15, відповідно до якого орендар передає, а суборендар приймає у тимчасове платне користування сільськогосподарські транспортні засоби (зернозбиральні комбайни, жатки, додаткове обладнання), які становлять предмет суборенди. Перелік майна, що передається в суборенду (асортимент, кількість, вартість) зазначено в специфікації Додаток 1 до договору, який є його невід'ємною частиною.(п.п.1.1, 1.2 договору).

Відповідно до п.п.2.1 договору суборенди передача зазначеного в п.п.1.1 та 1.2 цього договору майна повинна бути здійснена, а суборендарем прийнята в суборенду протягом 3 діб з дати підписання цього договору шляхом підсипання акта прийому-передачі (Додаток №2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною).

Згідно п.4.1. договору передбачено розмір суборендної плати за весь час користування предметом суборенди, починаючи з дати передачі в суборенду та закінчуючи датою повернення становить 13380,85 доларів США, що еквівалентно 294000,00 грн.

Відповідно до п.п.4.2 договору суборенди порядок сплати суборендної плати наступний:

- 15% загальної вартості суборендної плати, що зазначена у п.п. 4.1. цього договору сплачується суборендарем у строк до 15.08.2015. що складає 44 100,00 грн.;

- 15% відсотки вартості суборендної плати, що зазначена у п.п.4.1. цього договору сплачується суборендарем у строк до 15.09.2015 року, що складає 44 100,00 грн.;

- 24% вартості суборендної плати, що зазначена у п.п.4.1. цього договору сплачується суборендарем у строк до 15.10.2015 року, що складає 70 560,00 грн.;

- 24% вартості суборендної плати, що зазначена у п. п.4.1. цього договору сплачується суборендарем у строк до 15.11.2015 року, що складає 70 560,00 грн.

- 22% відсотки вартості суборендної плати, що зазначена у п.п.4.1. цього договору сплачується суборендарем у строк до 15.12.2015 року, що складає 64 680,00 грн.

Згідно п.п.4.3 договору суборенди передчасно, що суборендна плата за весь час строку дії Договору підлягає перерахунку у разі підвищення офіційного курсу НБУ на дату проведення остаточного розрахунку.

Вказаним договором суборенди сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України. (п.п.8.1 договору).

Згідно п.п.8.2, 8.3 договору передбачено, що за прострочення строків оплати суборендної плати суборендар зобов'язаний сплатити орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати. За прострочення оплати суборендної плати більше 7 календарних днів суборендар додатково сплачує штраф у розмірі 40% від суборендної плати за кожний день прострочення оплати.

09.07.2015р. сторони підписали Акт прийому-передачі транспортного засобу (Додаток №2), відповідно до якого засвідчили, що орендар передав, а суборендар прийняв техніку, майно оглянуто за участю представників сторін, перевірено його якість та комплектність у відповідності до Специфікації.

На виконання договору суборенди відповідач частково сплатив орендні платежі на загальну суму 88 200,00 грн., а саме: 44 100,00 грн. - оплата у строк до 15.08.2015 р. та 44 100,00 грн. - оплата у строк до 15.09.2015 р., що підтверджено поданими в матеріали справи банківськими виписками від 12.08.2015р. та від 17.09.2015р. Натомість, решту боргу в сумі 205 800,00 грн. відповідач вчасно не сплатив.

Оскільки станом на 17.12.2015р. заборгованість відповідач не була погашена, позивач звернувся із претензійним листом за вих.17/12-15 від 17.12.2015р. із вимогою сплатити борг.

Листом від 18.12.2015р. за вих.№1/12 відповідач повідомив позивача про те, що не має можливості вчасно провести розрахунки по договору суборенди №01-09/15 та просить продовжити строк його дії до 31.12.2016р.

Оскільки заборгованість по орендних платежах залишилась непогашеною, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача 205 800,00 грн. основного боргу, 3 237,23 грн. пені, 82320,00 грн. штрафу, 270,64 грн. 3% річних згідно поданих розрахунків.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги таке:

Згідно ст.174 Господарського кодексу України встановлено, що зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Ст.762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (не споживна річ).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ст.286 ГК України).

Із поданих в матеріали справи доказів вбачається, що заборгованість по оплаті суборендних платежів в сумі 205 800,00 грн. станом на 28.12.2015р. підтверджується матеріалами справи. При цьому, доказів погашення вказаної суми заборгованості суду не подано, доводи позивача не спростовано.

Тому, вимоги позивача про стягнення боргу у сумі 205 800,00 грн. по оплаті суборендних платежів, суд вважає такими, що відповідають наявним у справі доказам, фактичним обставинам справи та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із матеріалів справи слідує, що крім основного боргу, позивач заявив до стягнення також 3 237,23 грн. пені, 82320,00 грн. штрафу та 270,64 грн. 3% річних згідно наявних у справі розрахунків.

Щодо правомірності нарахування позивачем пені в сумі 3 237,23 грн. та 82 320,00 грн. штрафу, та підстав для стягнення останніх із відповідача, судом до уваги приймається таке.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно вимог ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності зі ст.ст.1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка, зокрема пеня - ч.1 ст. 546 ЦК України, ч.1 ст.549 ЦК України).

Із матеріалів справи слідує, що п.п.8.2, 8.3 договору суборенди сторони передбачили, що за прострочення строків оплати суборендної плати суборендар зобов'язаний сплатити орендарю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати, а також за прострочення оплати суборендної плати більше 7 календарних додатково сплачує штраф у розмірі 40% від суборендної плати за кожний день прострочення оплати.

Відтак, позивачем на виконання вказаних умов договору суборенди нараховано пеню в сумі 3 237,23 грн. за період прострочення з 16.12.2015р. по 28.12.2015р. та штраф - 40% від простроченої суми в розмірі 82 320,00 грн., що підтверджено поданими розрахунками.

При перевірці судом нарахованих сум пені та штрафу приймається до уваги, що останні розраховані правильно та відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо нарахування позивачем 3% річних за період прострочення з 16.12.2015р. по 28.12.2015р. в сумі 270,64 грн. судом до уваги приймається таке.

Згідно ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірено нарахування 3% річних в сумі 270,64 грн. та останні приймаються до уваги як такі, що обраховані правильно та відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Крім того, відповідач у направленому суду письмовому відзиві (заяві) від 01.02.2016р. №01-02/16 позовні вимоги в сумі 205 800,00 грн. основного боргу, 3 237,23 грн. пені, 82 320,00 грн. штрафу та 270,64 грн. 3% річних визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за відсутності представника відповідача в засіданні суду, будь-яких заперечень стосовно боргу суду не надав.

Відтак, згідно ч.5 ст.78 ГПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Заява відповідача щодо визнання позову, вимогам чинного законодавства не суперечить, тому судом приймається.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює правило, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі покладаються на відповідача у відповідності до ст.ст.44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.12, 33, 34, 43, 44, 49, 78, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Агроімпекс, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Нива-2014, м. Дунаївці, Хмельницька область про стягнення 291 627,87 грн., з яких 205 800,00 грн. основного боргу, 3 237,23 грн. пені, 82 320,00 грн. штрафу, 270,64 грн. 3% річних задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю „Золота Нива-2014, 32400, Хмельницька область, м. Дунаївці, вул. Карла Маркса, буд. 6 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агроімпекс, 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська,7-Д корп. „З () 205 800,00 грн. (двісті пять тисяч вісімсот гривень 00 коп.) основного боргу, 3 237,23 грн. (три тисячі двісті тридцять сім гривень 23 коп.) пені, 82 320,00 грн. (вісімдесят дві тисячі триста двадцять гривень 00 коп.) штрафу, 270,64 грн. (двісті сімдесят гривень 64 коп.) 3% річних, 4 374,42 грн. (чотири тисячі триста сімдесят чотири гривні 42 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 12.02.2016р.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 3 прим.:

1 до справи;

2 позивачу (вул. Здолбунівська, 7-Д, корп. "3", м. Київ, 02081) згідно заяви;

3 відповідачу (вул. Карла Маркса, 6, м. Дунаївці, Хмельницька обл., 32400) рекоменд. кореспонд.