ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р.Справа № 916/3585/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Колоколова С.І., Ліпчанської Н.В.;

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.;

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом - не з'явився;

від відповідача за первісним позовом - ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 01.09.2013 року;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод ", м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2015 року

у справі № 916/3585/15

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київська область, м. Тетіїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод", м. Одеса

про стягнення 389 589,94 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод ", м. Одеса

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київська область., м. Тетіїв

про стягнення 761 250,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.11.2015 року первісний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київська область, м. Тетіїв (Далі - ФОП ОСОБА_2.) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод", м. Одеса (Далі - ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод") про стягнення 389 589,94 грн. задоволені частково. Суд стягнув з ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість у сумі 226 000,00 грн., інфляційні у сумі 128 594,00 грн., 3% річних у розмірі 6 761,42 грн., пеню у сумі 19 491,71 грн. та судовий збір у сумі 7 616,94 грн. В решті первісного позову було відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" до ФОП ОСОБА_2 про стягнення 761 250,00 грн. відмовлено повністю.

Мотивуючи дане рішення, місцевий господарський суд зазначив, що представлені матеріали справи засвідчують обґрунтованість позовних вимог ФОП ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості у сумі 226000,00 грн., інфляційних витрат у сумі 128 594,00 грн., 3% річних у сумі 6 761,42 грн., пені у сумі 19 491,71 грн. та підтверджуються Договором на поставку обладнання та виконання монтажних і пуско-налагоджувальних робіт від 31.01.2014 року № 7, видатковою накладною № 3 від 23.06.2014 року, актом виконаних робіт від 23.06.2014 року, актом вводу в експлуатацію спалювача ПТБт-6,5 МВт від 23.06.2014 року, податковими накладними від 18.02.2014 року № 2, від 27.03.2014 року № 6, від 23.06.2014 року № 14, виписками банку, розрахунками та іншими доказами.

Щодо зустрічного позову суд першої інстанції вказав, що Договір на поставку обладнання і виконання монтажних та пуско-налагоджувальних робіт від 31.01.2014р. № 7 відповідачем за зустрічним позовом виконаний у повному обсязі, обладнання та роботи були прийняті позивачем за зустрічним позовом без зауважень відповідно до розділу 5 Договору. Крім того, позивач за зустрічним позовом не надав до суду доказів понесення витрат на усунення недоліків обладнання у розмірі 761 250,00 грн., а отже підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" звернулось з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду і просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийнявши нове, яким первісні позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" на користь ФОП ОСОБА_2 226 000,00 грн. заборгованості, а в решті первісного позову відмовити. Крім того апелянт просить зустрічні позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з ФОП ОСОБА_2 на користь ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" 761 250,00 грн. та судовий збір за подання зустрічного позову і апеляційної скарги в сумі 30 407,61 грн.

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що ФОП ОСОБА_2 поставив ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" неякісне обладнання за Договором на поставку обладнання та виконання монтажних і пуско-налагоджувальних робіт від 31.01.2014 року № 7, а отже він має право на відшкодування витрат, які йому необхідно здійснити для усунення недоліків поставленого обладнання та приведення його в експлуатаційний стан.

У судовому засіданні 20.01.2016 року представник відповідача за первісним позовом заявив клопотання про продовження строку розгляду та відкладення апеляційної скарги. Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.01.2016 року клопотання представника відповідача за первісним позовом були задоволені, строку розгляду апеляційної скарги було продовжено, а її розгляд відкладено на 10.02.2016 року.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні 10.02.2016 року підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в апеляційній скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 31.01.2014 року між ФОП ОСОБА_2 (Продавець) та ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" (Замовник) було укладено Договір № 7 на поставку обладнання та виконання монтажних та пуско-налагоджувальних робіт (Далі - Договір).

Згідно п.п.1.1., 1.3. Договору Продавець зобов'язується виготовити та передати у власність, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити комплект обладнання для переведення належного Замовнику котла ДКВР 6,5/13, розташованого за адресою: с. Рахни-Лісові, Шаргородський район, Вінницька обл., вул. Привокзальна, 13, на тверде паливо (Обладнання) та технічну документацію. Крім виготовлення та поставки Обладнання, вказаного в п.1.1. Договору, Продавець на умовах та в порядку, передбачених цим договором, зобов'язується своїми силами виконати за завданням Замовника роботи.

Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору загальна вартість договору, яка складається з вартості обладнання (з доставкою на підприємство Замовника за адресою, вказаною в п. 3.1 договору, розвантаженням), проектної та технічної документації, а також вартості робіт, перелічених в п. 1.3 договору, складає 1130000 грн., у т.ч. ПДВ - 188333,33 грн. Оплата вартості обладнання та робіт, що виконуються за договором, здійснюється Замовником в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця в порядку, передбаченому п. 2.3 Договору. Оплата Замовником загальної вартості обладнання та робіт, які виконуються за договором, здійснюється в наступному порядку: 35% загальної вартості договору, що складає 395500 грн., сплачуються протягом 5-ти банківських днів з моменту укладання Договору. 35% загальної вартості договору, що складає 395500 грн., сплачуються протягом 25-ти банківських днів, наступних за датою перерахування Продавцю суми першого авансового платежу згідно з п. 2.3.1 цього договору, але не раніше отримання Замовником письмового підтвердження Продавця про розробку проекту та підготовку до проведення експертизи проектних робіт. 10% загальної вартості договору, що складає 113 000 грн., сплачуються після поставки обладнання на підприємство Замовника, передачі проектної документації, документації до обладнання та підписання акту приймання-передачі обладнання, передбаченого п. 3.4 Договору. 20% загальної вартості договору, що складає 226 000 грн., сплачуються після закінчення виконання Продавцем монтажних та пуско-налагоджувальних робіт, проведення режимної наладки котла та спалювача, навчання персоналу Замовника, про що сторони підписують акт про закінчення пуско-налагоджувальних робіт згідно з п. 5.3 та п. 5.6 Договору.

Пунктами 3.3., 3.4., 3.5. Договору сторони погодили, що право власності на обладнання переходить від Продавця до Замовника з дати поставки обладнання. Датою поставки обладнання вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі обладнання. Підтвердженням виконання робіт або окремих етапів робіт вважається підписаний сторонами відповідний акт виконаних робіт (етапів робіт).

В пунктах 4.2., 4.4. Договору сторони встановили, що Продавець зобов'язаний виконувати зобов'язання за Договором в строки та на умовах, передбачених договором; поставити обладнання, якість якого відповідає умовам, стандартам та технічній документації, що додається до нього. Замовник зобов'язаний прийняти у Продавця обладнання і роботи та оплатити їх вартість в порядку, передбаченому Договором.

Згідно пунктів 5.1., 5.2. Договору протягом 1 (одного) календарного дня з дня закінчення пуско-налагоджувальних робіт Продавець направляє Замовнику Акт про закінчення пуско-налагоджувальних робіт. Замовник протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання Акту про закінчення пуско-налагоджувальних робіт, при відсутності претензій підписує та направляє його другий екземпляр Продавцю. У випадку наявності претензії до якості виконаних робіт Замовник складає письмовий перелік претензій, котрі підлягають усуненню Продавцем протягом 5 (п'яти) календарні дні, з дня отримання претензії.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.2. у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов'язань за Договором, Сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства України та Договору. У разі прострочки Замовником виконання своїх грошових зобов'язань за договором Замовник сплачує Продавцю пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

В пункті 10.1. Договору зазначено, що він вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, а також скріплення їх підписів печатками сторін та діє до повного його виконання.

ФОП ОСОБА_2 зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завіреними копіями: Акту виконаних робіт від 23.06.2014 року, підписаного сторонами без претензій; видатковою накладною № 3 від 23.06.2014 року; податковими накладними № 2 від 18.02.2014 року, № 6 від 27.03.2014 року, № 14 від 23.06.2014 року.

Проте ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" виконало свої зобов'язання за Договором щодо оплати поставленого товару та виконаних робіт лише частково, здійснивши оплату на загальну суму 904 000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками від 18.02.2014 року, 27.03.2014 року та 28.08.2014 року, копії яких наявні в матеріалах справи, у зв'язку у Замовника виникла заборгованість перед Продавцем в сумі 226 000,00 грн.

У зв'язку з невиконанням ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" своїх зобов'язань за Договором, 23.06.2015 року ФОП ОСОБА_2 направив йому претензію про сплату заборгованості.

Через несплату відповідачем заборгованості ФОП ОСОБА_2 28.08.2015 року звернувся із позовом до господарського суду Одеської області про стягнення з ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" на його користь заборгованості в сумі 226 000,00 грн.; пені в розмірі 28 234,52 грн. за період з 24.06.2014 року по 23.12.2014 року; 3 % річних в розмірі 6 761,42 грн. за період з 24.06.2014 року по 23.06.2015 року; інфляційних в сумі 128 594,00 грн. за період з 24.06.2014 року по 23.06.2015 року.

28.09.2015 року ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" звернулось до суду з зустрічним позовом, в якому просило стягнути з ФОП ОСОБА_2 витрати на усунення недоліків обладнання, поставленого за Договором № 7 на поставку обладнання і виконання монтажних та пуско-налагоджувальних робіт від 31.01.2014 року, у розмірі 761 250,00 грн., посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_2 не виконав у повному обсязі зобов'язання за договором, а саме не провів навчання персоналу Замовника, не провів режимні випробування котла та спалювача, та вказує на акти від 08.09.2014 року, від 04.11.2014 року, від 08.12.2014 року, акт дефектації від 16.10.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За вимогами ст. 712 ЦК України, які кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором, зокрема, відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Враховуючи невиконання відповідачем за первісним позовом свого зобов'язання щодо повної оплати вартості обладнання і виконання пуско-налагоджувальних робіт за умовами Договору, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом основного боргу у розмірі 226 000,00 грн.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Судова колегія не приймає доводи скаржника стосовно того, що ФОП ОСОБА_2 поставив йому неякісне обладнання за Договором, а отже він має право на відшкодування витрат з огляду на наступне.

Оскільки 23.06.2014 року уповноваженими представниками ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" та ФОП ОСОБА_2 були підписані видаткова накладна № 3, акт виконаних робіт, акт вводу в експлуатацію спалювача ПТБт-6,5 МВт., які були підписані без зауважень та претензій.

Крім того, апеляційна інстанція зауважує, що Акти від 08.09.2014 року, від 04.11.2014 року, від 08.12.2014 року, на які посилається ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" не є належними та допустимими доказами, оскільки вони складені та підписані тільки представниками ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод", а підпис та печатка представника ФОП ОСОБА_2 відсутні, а Акт дефектації від 16.10.2015 року взагалі підписаний директором ТОВ "НВК "ЕКОЕНЕРГОХАРКІВ", що є неприпустимим.

Також судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" не надав належні та допустимі докази понесення ним витрат на усунення недоліків обладнання у розмірі 761 250,00 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Договір на поставку обладнання і виконання монтажних та пуско-налагоджувальних робіт від 31.01.2014 року № 7 виконаний в повному обсязі, а отже відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" про стягнення з ФОП ОСОБА_2 витрат на усунення недоліків обладнання у розмірі 761 250,00 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо розрахунку сум та строків стягнення пені, 3 % річних та інфляційних, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1. ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У статтях 610, 611 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За нормами частини 2 статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статтей 251, 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки в пункті 2.3.4. Договору сторонами не визначено строку та терміну сплати 20 % вартості Договору в сумі 226 000,00 грн., а ФОП ОСОБА_2 звернувся до ТОВ "Рахнянсько-лісовий консервний завод" з претензією лише 23.06.2015 року, яка була отримана відповідачем 02.07.2015 року, то судова колегія вважає, що строк нарахування пені, 3 % річних та інфляційних повинен починатися з 10.07.2015 року та закінчуватись 24.08.2015 року, так як вже 25.08.2015 року ФОП ОСОБА_2 звернувся із позовом до господарського суду Одеської області.

З огляду на зазначене, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт, з останнього підлягає стягненню пеня в розмірі 17 089,32 грн. за період з 10.07.2015 року по 24.08.2015 року та 3 % річних в сумі 854,47 грн. за період з 10.07.2015 року по 24.08.2015 року. Інфляційні стягненню не підлягають, оскільки індекс інфляції у даний період часу становив 98,208 %. За таких обставин позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „КОМПАНІЯ „УКРОПТПОСТАЧ", м. Київ підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2015 року у даній справі - зміні, зі стягненням з ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованості в сумі 226 000,00 грн., пені в розмірі 17 089,32 грн. та 3 % річних в сумі 854,47 грн. В задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2 в частині стягнення з ТОВ „Рахнянсько-Лісовий консервний завод" пені в сумі 11 145,20 грн., 3 % річних в розмірі 5 906,95 грн. та інфляційних в сумі 128 594,00 грн. слід відмовити. В решті рішення залишається без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за апеляційний розгляд справи покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод ", м. Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2015 року по справі № 916/3585/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2015 року по справі № 916/3585/15 змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод", м. Одеса (65007, м. Одеса, провулок Високий, буд. 22, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) заборгованість в сумі 226 000,00 грн., пеню в розмірі 17 089,32 грн., 3 % річних в сумі 854,47 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 4 861,81 грн.

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київська область, м. Тетіїв в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод", м. Одеса пені в сумі 11 145,20 грн., 3 % річних в розмірі 5 906,95 грн. та інфляційних в сумі 128 594,00 грн. - відмовити.

В решті рішення господарського суду Одеської області від 06.11.2015 року по справі № 916/3585/15 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Рахнянсько-Лісовий консервний завод", м. Одеса (65007, м. Одеса, провулок Високий, буд. 22, ) судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 7 098,04 грн.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: С.І. Колоколов

Н.В. Ліпчанська