ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 904/3910/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Мамонтової О.М.

суддів Круглікової К.С.

Вовка І.В.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явилися

від першого відповідача не з'явилися

від другого відповідача не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу Фермерського господарства "Весна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.15р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.15р.

у справі № 904/3910/14

за позовом ТОВ "Агросфера", м. Дніпропетровськ

до першого відповідача Фермерського господарства "Весна", с. Микільське Херсонської області

другого відповідача ТОВ "Гран Інвест", м. Дніпропетровськ

про стягнення 957187, 78 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.15р. у справі № 904/3910/14 (суддя Золотарьова Я.С.) позов задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто 929139, 64 грн. процентів за користування товарним кредитом та 28048, 14 грн. пені; виконання рішення розстрочено першому відповідачеві шляхом сплати суми боргу рівними частинами (по 244189,91 грн.) за наведеним графіком до 01.10.15р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.15р. (головуючий Парусніков Ю.Б., судді Білецька Л.М.,Верхогляд Т.А.) вказане рішення змінено, позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто 705139, 64 грн. процентів за користування товарним кредитом, 28048, 14 грн. пені, провадження у справі в частині стягнення 224000 грн. припинено; в решті - рішення залишено без змін. Виконання рішення розстрочено шляхом сплати суми боргу рівними частинами (по 187439, 91 грн.) за наведеним графіком до 01.10.15р.

Не погоджуючись із прийнятими судовими актами, перший відповідач звернувся з касаційною скаргою, просить рішення від 02.06.15р. та постанову від 10.09.15р. скасувати, у позові повністю відмовити. В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. ст. 534, 536, ч.2 ст. 625, ч.3 ст. 692, ч.5 ст.694 ЦК України, ч.1 ст. 43, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ч.2 ст. 101 ГПК України.

Колегією суддів відхилено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, подане 28.01.16р., пізніше як за сім днів до дня проведення засідання, призначеного на 02.02.16р., тобто, з порушенням строку, визначеного ч.2 ст. 74 1 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм матеріального і процесуального права, в межах поданої скарги, дійшла висновку що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на слідуюче.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

28.03.13р. між ТОВ "Агросфера" (Продавець) та Фермерським господарством "Весна" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 11203, за умовами якого продавець зобов'язався передати, а покупець - прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив (товар) відповідно умов договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Згідно п.3.2, загальна сума договору складається із суми вартості товару по всіх специфікаціях, підписаних в рамках договору, з урахуванням зміни ціни у спосіб, передбачений п. п. 4.7, 4.8. та суми процентів за користування товарним кредитом.

Якщо у періоди часу: з моменту підписання специфікації до відвантаження (поставки товару) та протягом всього строку користування покупцем товарним кредитом (як правомірне користування так і неправомірне), офіційний курс гривні до іноземної валюти - (долар США) зміниться в більшу або меншу сторону від офіційного курсу гривні до іноземної валюти - (долар США), що визначений у специфікації до договору на момент її підписання, покупець зобов'язаний сплатити продавцю проіндексовану суму вартості товару у гривні згідно договору, як проданого на умовах товарного кредиту, так і на інших умовах за формулою (п.4.7).

Відповідно п.7.1, у випадку порушення термінів оплати, обумовлених у специфікації(ях) до договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення оплати. Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування пені припиняється через рік (365 календарних днів) від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2. договору визначено, товарний кредит з відстрочкою платежу по договору надається на умовах сплати 0,01% річних за користування товарним кредитом. Товарний кредит наданий продавцем покупцю в межах строків, визначених умовами оплати товару у специфікації є строком правомірного користування товарним кредитом. Користування товарним кредитом за межами строків, встановлених умовами оплати товару - є неправомірним користуванням покупцем товарним кредитом. У разі несвоєчасної сплати товарного кредиту, покупець продовжує користуватись товарним кредитом (неправомірне користування) по ставці згідно п. 7.2 (протягом 10-ти календарних днів), а далі - по ставці згідно п. 7.3.

За пунктом 7.2, якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються 35 процентів річних за користування товарним кредитом, від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений та протягом 10-ти календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена у п.7.3 договору.

Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений до дня фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних за користування товарним кредитом (п.7.3).

За п. 4.12 договору, покупець зобов'язаний здійснюючи оплату за товар, вказувати у призначенні платежу конкретне зобов'язання, тобто №, дату договору купівлі-продажу в рамках якого здійснюється оплата та № специфікації до договору. Якщо покупець цього не дотримується, то продавець має право сам, на власний розсуд, визначити по якому договору купівлі-продажу та специфікації зарахувати оплату покупця.

Згідно п. 4.15, у разі недостатності суми проведеного покупцем платежу для оплати вартості всього товару по договору, строк оплати якого настав, (виконання грошового зобов'язання у повному обсязі) ця сума погашає вимоги продавця у такій черговості: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання по договору; 2) у другу чергу сплачуються проценти за користування товарним кредитом; 3) у третю чергу сплачується неустойка (пеня, штраф); 4) у четверту чергу сплачується сума вартості товару (сума товарного кредиту), з урахуванням пунктів 4.6., 4.7., 4.8. договору.

22.03.13р. між ТОВ "Агросфера" (Кредитор) та ТОВ "Гран Інвест" (Поручитель) укладено договір поруки № 11203-ПОР, предметом якого є зобов'язання поручителя перед кредитором відповідати за порушення боржником - фермерським господарством "Весна" його зобов'язань перед кредитором по основному договору - договору купівлі-продажу № 11203 від 22.03.13р.

Відповідно п.1.4, поручитель відповідає солідарно та в повному обсязі по зобов'язанням боржника перед кредитором по основному договору.

Чинним рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.14р. у справі № 904/8847/13 з Фермерського господарства "Весна" та ТОВ "Гран Інвест" на користь ТОВ "Агросфера" солідарно стягнуто 494474, 70 грн. основного боргу, 54114, 45 грн. процентів і 3649, 86 грн пені, у зв'язку з невиконанням зобов'язань щодо оплати товару за договором. Розрахунок стягнутих сум був здійснений позивачем по 05.11.13р. включно.

04.06.14р. ТОВ "Агросфера" звернулося з позовом до Фермерського господарства "Весна" та ТОВ "Гран Інвест" про солідарне стягнення 929139, 64 грн. процентів за користування товарним кредитом, нарахованих у період з 06.11.13р. по 22.05.14р. та 28048, 14 грн. пені, нарахованої у період з 06.11.13р. по 23.04.14р. на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.13р. № 11203 (розрахунок а.с. 12, т.1).

Після порушення провадження у даній справі, перший відповідач перерахував позивачу 224000 грн. "проіндексованої суми вартості товару від зміни курсової різниці згідно п. 4.7. договору № 11203", що підтверджується банківськими виписками по рахунку від 12.11.14р. на суму 70000 грн., від 13.11.14р. на суму 60000 грн, від 18.11.14р. на суму 60000 грн., від 21.11.14р. на суму 34000 грн. (а.с. 66-69, т.2).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.15р. у справі № 904/3910/14 позов задоволено повністю, з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто 929139, 64 грн. процентів за користування товарним кредитом та 28048, 14 грн. пені; виконання рішення розстрочено першому відповідачеві шляхом сплати стягнутої суми рівними частинами за наведеним графіком до 01.10.15р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.15р. вказане рішення змінено, позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто 705139, 64 грн. процентів за користування товарним кредитом, 28048, 14 грн. пені, провадження у справі в частині стягнення 224000 грн. припинено; в решті - рішення залишено без змін. Виконання рішення розстрочено шляхом сплати стягнутої суми рівними частинами за наведеним графіком до 01.10.15р. Постанова мотивована правомірним віднесенням позивачем здійснених платежів у розмірі 224000 грн. (згідно черговості погашення вимог відповідно п. 4.15 договору № 11203) в рахунок сплати процентів за користування товарним кредитом, у зв'язку з цим зменшенням заборгованості Фермерського господарства "Весна" по процентах на вказану суму.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст.536 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.1 і 3 ст. 549 ЦК України).

Частиною третьою ст. 692 ЦК України передбачено, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ч.5 ст. 694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

За приписами ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами встановлено, за період з 07.04.14р. по 31.10.14р. рішення суду у справі № 904/8847/13 першим відповідачем виконано в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями та заявами на переказ готівки, наявними в матеріалах справи, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено позовні вимоги про стягнення нарахованих процентів за користування товарним кредитом та пені у заявлені періоди на підставі пунктів 7.1, 7.3 договору.

Проте, на думку колегії, апеляційний господарський суд невірно припинив провадження у справі в частині стягнення 224000 грн. процентів за користування товарним кредитом з вищенаведених підстав, оскільки між сторонами існує спір щодо зарахування вказаних коштів, як встановлено судом першої інстанції, першим відповідачем згідно призначення платежу (п.4.12 договору) кошти перераховані як проіндексовану суму вартості товару від зміни курсової різниці, корегування платежу не здійснено, позивач кошти не повернув.

За таких обставин, постанова апеляційної інстанції підлягає скасуванню, в зв'язку з неправильним застосуванням норм процесуального права, а рішення місцевого господарського суду - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фермерського господарства "Весна" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.09.15р. скасувати повністю, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.15р у справі № 904/3910/14 залишити без змін.

Головуючий суддя О. М. Мамонтова

Судді: К.С. Круглікова

І .В. Вовк