РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/31563/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" м. Києва

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 18554,30 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Шагін О.В.,

від відповідача: Єлтишева С.Л.

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грас савуа України" укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 19748 від 20 серпня 2014 р., згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату на його рахунок, а він сплачувати страхові платежі на умовах договору.

16 вересня 2014 р. він перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Грас савуа Україна" як повіреного за договором 21953,55 грн. страхового платежу.

13 листопада 2014 р. сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю "Грас савуа України" уклали додаткову угоду № 2 до спірного договору, якою припинили дію цього договору з 13 листопада 2014 р. та визначили частину страхового платежу у розмірі 12158,66 грн., яка підлягає поверненню йому як платнику.

Всупереч умов укладеної додаткової угоди відповідач не повернув страховий платіж у розмірі 12158,66 грн.

За таких обставин позивач на підставі ст.ст. 625, 997 ЦК України, ст. 28 Закону України "Про страхування" просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь 12158,66 грн. боргу, 6002,90 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 392,74 грн. три проценти річних з простроченої суми, а також понесені по справі господарські витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечив в частині вимог про стягнення збитків внаслідок інфляції за час прострочення та трьох процентів річних з простроченої суми, посилаючись на те, що додатковою угодою не було передбачено строку повернення страхового платежу.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 20 серпня 2014 р. між позивачем, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грас савуа України" укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних із експлуатацією наземного транспортного засобу № 19748 від 20 серпня 2014 р., згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату позивачу, а останній - сплачувати страхові платежі на умовах договору.

16 вересня 2014 р. позивач перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Грас савуа України" як повіреного за договором 21953,55 грн. страхового платежу.

Вказані обставини підтверджується поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи копіями вищезазначеного договору, платіжного доручення № 15746 від 16 вересня 2014 р.

13 листопада 2014 р. сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю "Грас савуа України" уклали додаткову угоду № 2 до спірного договору, якою припинили дію договору з 13 листопада 2014 р. та визначили частину страхового платежу у розмірі 12158,66 грн., яка підлягає поверненню позивачу.

Це підтверджується поясненнями сторін, наявною у матеріалах справи копією вищезазначеної додаткової угоди.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 997 ЦК України якщо страхувальник відмовився від договору страхування (крім договору страхування життя), страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення строку договору, з вирахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, та фактично здійснених страховиком страхових виплат.

Доказів повернення відповідачем позивачу страхового платежу суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 997 ЦК України підлягає стягненню 12158,66 грн. боргу.

Вищевказаною додатковою угодою строк повернення страхового платежу сторонами не погоджений. Чинним законодавством такий строк не встановлений.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів пред'явлення позивачем в установленому порядку такої вимоги відповідачу до подачі в суд указаного позову не надано.

Враховуючи, що до часу звернення в суд з указаним позовом прострочення виконання грошового зобов'язання не існувало, то у позові в частині вимог про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання відповідно слід відмовити з цих підстав.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" м. Києва задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" (02660, м. Київ, вул. М.Раскової, 11, код 31241449) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, код 35912126) 12158,66 грн. боргу, 798,16 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар