номер провадження справи 10/162/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 Справа № 908/6005/15

позивача 1: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

позивача 2: Міське комунальне підприємство "Основаніє", м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

про стягнення заборгованості з орендної плати, розірвання договору та виселення

суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача 1,2 - не з'явився ;

від відповідача - не з'явився ;

До господарського суду Запорізької області звернувся Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя та Міське комунальне підприємство "Основаніє", м. Запоріжжя із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з орендної плати, розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 67/2 від 19.10.2012 р. та виселення.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 08.12.2015 р., справу 908/6005/15 передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 10.12.2015 р. порушено провадження у справі № 908/6005/15. Справі присвоєно номер провадження 10/162/15, її розгляд призначено на 13.01.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 13.01.2016 р. підтримав свої вимоги викладені в позові. Відповідач у судове засідання 13.01.2016 р. не з'явився, відзив на адресу суду не направив, ніяких клопотань не надав.

У відповідності до ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що нез'явлення в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, є підставою для відкладення розгляду справи в межах строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, ненаданням відзиву на позовну заяву, судом було відкладено розгляд справи на 03.02.2016 р. о 10:00 год.

Представник позивача 1,2 до суду 03.02.2016 р. не з'явився, ніяких заяв та клопотань до суду не надав. Відповідач у судове засідання 03.02.2016 р. вдруге не з'явився, відзив до суду не направив.

Про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Ухвали суду були направлені на адреси сторін, в установленому законом порядку та в строк.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК ( 1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Виходячи з вищевикладеного, сторони належним чином і завчасно були сповіщенні судом про дату, час і місце проведення судового засідання.

Відповідно до п. п. 3.9.2, 3.9.3 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України",

- у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У разі нез'явлення без поважних причин або без повідомлення причин в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, суддя вправі притягти позивача до відповідальності, встановленої пунктом 5 статті 83 ГПК (1798-12), або залишити позов без розгляду (пункт 5 частини першої статті 81 ГПК) (1798-12 ), або вжити обох цих заходів одночасно, а також винести окрему ухвалу, як це передбачено частиною першою статті 90 ГПК (1798-12 ).

Що ж до представника відповідача, то у разі нез'явлення його представника за викликом господарського суду останній має право відкласти розгляд справи (стаття 77 ГПК) (1798-12), вжити заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК (1798-12) або статтею 90 ГПК (1798-12).

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий процес ведеться без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

У судовому засіданні 03.02.2016 р., розгляд справи був закінчений, в судовому засіданні було винесено рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19 жовтня 2012 року між департаментом комунальної власності та приватизації запорізької міської ради, міським комунальним підприємством «Основаніє» та відповідачем по справі було укладено договір оренди № 67/2 нежитлові приміщення, розташовані на вул. Тургенєва, 25, загальною площею 24,04 кв м.

Приміщення було передане за актом приймання-передачі від 19 жовтня 2012 року.

Відповідно до протоколу розбіжностей, що узгоджений та підписаний всіма сторонами договору оренди, термін дії договору встановлений з 19 жовтня 2012 року до 19 вересня 2015 року.

Відповідно до актів обстеження нежитлового приміщення від 19 жовтня 2015 року та 26 листопада 2015 року з'ясовано, що орендар фактично не використовує нежитлове приміщення.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України, встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст.286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків господарської діяльності.

У відповідності до п.5.2 договору оренди та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (далі - Закону) Орендар зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату до місцевого бюджету м. Запоріжжя.

Відповідно до ч. З ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ст.19 Закону Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, в строк визначений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, оскільки однією із ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов'язково стягується орендна плата.

П. 3.3 Договору передбачено, що розмір орендної плати за кожний місяць визначається Орендарем самостійно, шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

П. 3.4 Договору оренди передбачено, що орендна плата перераховується Орендарем самостійно до місцевого бюджету м. Запоріжжя за місцем знаходження об'єкта, що здається в оренду, не пізніше 10 числа поточного місяця.

Однак, порушуючи вищевказані вимоги Закону «Про оренду державного та комунального майна» та умови договору оренди, орендар виконує покладені на нього зобов'язання з порушенням суттєвих умов договору оренди, оскільки протягом дії договору орендна плата вносилась несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість по орендних платежах за період з жовтня 2014 року по Жовтень 2015 року (включно) в розмірі 14194,35 грн.

Відповідно до п. 10.1. договору оренди за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором оренди сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 173 Господарського Кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформації тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 525 ЦКУ одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Згідно зі ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитись від договору найму (оренди) і вимагати повернення речі, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до п.1 ст.785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п.1 ст.27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Представник відповідача у судове засідання 03.02.2016 р. вдруге не з'явився, відзив на адресу суду не надав. Про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Справа була розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, без надання відзиву за наявними в ній матеріалами.

Виходячи з вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя та Міське комунальне підприємство "Основаніє", м. Запоріжжя із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 14 194, 35 грн., розірвання договору оренди нежитлового приміщення № 67/2 від 19.10.2012 р. та виселення.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо обґрунтованих доказів для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі позивачем були підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається повністю на відповідача, внаслідок неправильних дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя та Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь місцевого бюджету Жовтневого району на р/р №0006 в ГУДКСУ у Запорізькій області, , МФО 813015, код платежу: 22080401 - 14194 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто чотири) гривні 35 копійок заборгованості по орендній платі.

В наказі зазначити, що право стягнення є солідарним, а стягувачами є: 1) департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, ); 2) міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-А, )

Розірвати Договір оренди нежитлового приміщення від 19.10.2012 року № 67/2.

Звільнити нежитлові приміщення №№ 1-1, 1-2, 1-3, загальною площею 24,04 кв.м., які розташовані в одноповерховій будівлі №25 (літ.Б-1) на вулиці Тургенєва в місті Запоріжжі, шляхом виселення із зазначених нежитлових приміщень фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м.Запоріжжя, пр.Леніна,206, ) та міського комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» (69095, м. Запоріжжя, вул.Українська,29-а, ).

В наказі зазначити, що право вимоги є солідарним.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69035, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, ) на розрахунковий рахунок №8540 в УДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015 - 4263 (чотири тисячі двісті шістдесят три) грн. . судового збору.

Видати відповідні накази.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України - 04.02.2016 р.