ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р.Справа № 922/6271/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом ДП "Завод ім.В.О. ОСОБА_1", м. Харків
до 1) ДП "Харківська державна лісовпорядча експедиція", смт. Покотилівка , 2) ДП "Вовчанське лісове господарство", м. Вовчанськ
про зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №61-16 від 12.01.2016 року,

відповідача (ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція") - ОСОБА_3, довіреність № 26 від 01.02.2016 року,

відповідача (ДП "Вовчанське лісове господарство") - ОСОБА_4, довіреність б/н від 15.12.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

ДП "Завод ім. В.О. Малишева", м. Харків звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить зобов'язати ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" в порядку поточного лісовпорядкування, внести зміни до зовнішніх меж землекористування в планово-картографічні матеріали земель лісогосподарського призначення, які надані в постійне користування ДП "Вовчанське лісове господарство", встановивши межі спірних земельних ділянок у відповідності з координатами меж, встановлених в Державних актах І-ХР №001719 від 16 квітня 1999 р., площею 15,9 га та І-ХР №001718 від 24 травня 1999 р. площею 1,89 га. на право постійного користування землею ДП "Завод імені ОСОБА_1" що закріплені за базою відпочинку ім. Соіча; зобов'язати ДП "Вовчанське лісове господарство" погодити межі земельної ділянки у відповідності до зовнішніх меж землекористування згідно Державного акту І-ХР №001719 від 16 квітня 1999 р., площею 15,9 га та Державного акту І-ХР №001718 від 24 травня 1999 р. площею 1,89га. на право постійного користування землею ДП "Завод імені ОСОБА_1" що закріплені за базою відпочинку ім. Соіча.

Ухвалою суду від 07.12.15р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.01.16р. представник відповідача (ДП "Вовчанське лісове господарство") надав письмові пояснення по справі, в яких вказав, що ДП "Вовчанське лісове господарство" може погодити межі земельної ділянки у відповідності до зовнішніх меж землекористування згідно державного акту І-ХР №001719 від 16.04.1999р тільки після внесення Відповідачем 1 відповідних змін в планово-картографічні матеріали. Будь-якої провини Відповідача 2 в тому, що йому були надані в користування невірно виготовлені планово-картографічні матеріали немає, тому вважаємо вимоги Позивача стягнути з нас судові витрати незаконними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 12.01.16р. залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ Держгеокадастру у Вовчанському районі (62503, Харківська обл., м. Вовчанськ, вул. Короленка, 26).

01.02.16р. представник 3-ї особи надав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що у Відділі Держгеокадастру у Вовчанському районі відсутні будь-які планової картографічні матеріали щодо лісокористування ДП "Вовчанський лісгосп", в тому числі координати меж лісокористування. Інформація щодо земель, які надані у постійне користування ДП "Вовчанський лісгосп" наявна тільки у Державній статистичній звітності щодо наявності земель та розподілу їх за власниками або землекористувачами, але ця статистична інформація ведеться лише стосовно кількості земель в гектарах, та не містить будь-яких планово-картографічних матеріалів щодо розташування ділянок, які надані в постійне користування ДП "Вовчанський лісгосп".

Щодо землекористування "ОСОБА_5 відпочинку імені Соіча", 3-тя особа повідомила, що згідно наявних у Відділі матеріалів, земельна ділянка площею 15,9га, використовувалась базою відпочинку відповідно Державного акту на право постійного користування серії І-ХР №001719, для обслуговування нежитлових приміщень бази відпочинку імені "Соіча". Оформлення вказаного державного акту здійснювалось на підставі землевпорядної документації, яка була виконана та погоджена належним чином згідно діючого законодавства України. Межі земельної ділянки ОСОБА_5 відпочинку імені Соіча встановлені згідно цієї документації. Згідно державного акту на право постійного користування вказаною земельною ділянкою, вона представлена землями рекреаційного призначення. Таким чином, згідно наявних матеріалів, ОСОБА_5 відпочинку імені Соіча - здійснювала користування земельною ділянкою в межах, встановлених Державним актом, оформленим належним чином. Будь-які матеріали, які свідчать про перетин земельної ділянки ОСОБА_5 відпочинку імені Соіча з лісокористуванням ДП "Вовчанський лісгосп" у Відділі відсутні.

01.02.16р. представник позивача надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи.

01.02.16р. представник відповідача (ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція") надав клопотання, в якому просив суд зобов`язати позивача надати первинні документи, які підтверджують вилучення земельної ділянки "Заводу ім. В.О. Малишева" зі складу ДП "Вовчанське ЛГ".

Суд, розглянувши дане клопотання, залишає його без розгляду, оскільки дані документи вже були надані позивачем 01.02.16р.

01.02.16р. представник відповідача (ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція") надав письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, що ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" є неналежним відповідачем, а також просить суд відмовити позивачу в частині стягнення з ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" судового збору.

Ухвалою суду від 01.02.16р. за клопотанням відповідача (ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція") продовжено строк вирішення спору по "18" лютого 2016 р.

В судовому засідання 01.02.16р. оголошувалась перерва до 10:00 до 04.02.16р.

02.02.16р. представник відповідача (ДП "Вовчанське лісове господарство") надав додаткові письмові пояснення до позовної заяви, в яких зазначив, що саме ДП "Харківська лісовпорядна експедиція", як лісовпорядна організація, повинна була отримати в територіальному органі землеустрою дані про землекористувачів суміжних організацій (в тому числі земель переданих в постійне користування Позивачеві) і врахувати це при виготовленні планово-картографічних матеріалів для ДП "Вовчанське лісове господарство".

04.02.16р. представник позивача надав клопотання в якому просить суд судові витрати по даній справі залишити за позивачем.

Представник позивача в судовому засіданні 04.02.16р. позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача (ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція") в судовому засіданні 04.02.16р. проти позовних вимог заперечував, а саме просив суд відмовити позивачу в частині стягнення з ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" виплат по сплаті судового збору.

Представник відповідача (ДП "Вовчанське лісове господарство") в судовому засіданні 04.02.16р. не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Згідно рішення господарського суду Харківської області від 12.09.2007 р. по справі №38/339-07 "Про звернення стягнення на предмет іпотеки, який належить Державі Україна (користувач державне підприємство "Завод імені ОСОБА_1") між АКБ СР "Укрсоцбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "НАЗ-ОЛЕ" (далі - Товариство) було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.02.2008 року, згідно якого Товариство набуло права власності на будівлі та споруди ОСОБА_5 відпочинку імені Соіча державного підприємства "Завод імені ОСОБА_1".

ОСОБА_5 відпочинку імені Соіча розташовані на земельних ділянках, які належать на праві постійного користування ДП "Завод імені ОСОБА_1", згідно державних актів на право постійного користування землею.

1. Державний акт на право постійного користування землею І-ХР №001719 від 16 квітня 1999 р., виданий Хотімлянською сільською радою Вовчанського району Харківської області щодо земель ОСОБА_5 відпочинку ім. Соїча, площею 15,9 га.

2. Державний акт на право постійного користування землею І-ХР №001718 від 24 травня 1999 р., виданий Старосалтівською сільською радою Вовчанського району Харківської області щодо земель очисних споруд ОСОБА_5 відпочинку імені Соїча, площею 1,89 га.

Згідно статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 1 статті 182 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка придбала будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщені будівлі/споруди, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України одними з підстав припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до пункту 1 статті 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" картографічні (графічні) дані Державного реєстру прав включають індексні кадастрові карти і кадастрові плани земельних ділянок. Ці дані призначені для ідентифікації нерухомого майна, відображення взаєморозташування об'єктів нерухомого майна, організації управління інформацією та контролю за проведенням державної реєстрації прав.

З метою державної реєстрації припинення права постійного користування земельними ділянками у відповідності до приписів Земельного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" Державному підприємству "Завод імені ОСОБА_1" необхідно здійснити ряд заходів, а саме: розробити технічну документацію на вказані земельні ділянки, погодити цю документацію з відповідними органами, отримати кадастровий номер та отримати витяг з державного реєстру про припинення іншого речового права на вказані земельні ділянки.

Лише після отримання ДП "Завод імені ОСОБА_1" кадастрового номеру на вказані земельні ділянки та державної реєстрації припинення іншого речового права на ці земельні ділянки, право постійного користування буде офіційно припинено у відповідності до вимог діючого законодавства України.

В рамках меж та площі передбачених вищевказаними Державними актами на право постійного користування бази відпочинку ім. Соіча було розроблено технічну документацію на земельні ділянки ДП "Завод імені ОСОБА_1" за для отримання кадастрового номеру.

При погодженні технічної документації, а саме: меж земельної ділянки із ДП "Вовчанське лісове господарство", з яким межує земельна ділянка бази відпочинку ім.Соіча, було виявлено, що межі вказані у технічній документації частково не співпадають з картографічною документацією, якою користується ДП "Вовчанське лісове господарство" (лист від 21.04.2015 р. - додається).

Як зазначає відповідач (ДП "Вовчанське лісове господарство"), виявлені розбіжності могли виникнути під час складання матеріалів лісовпорядкування у 2000 році та 2010 році, тобто після дати видачі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, а оскільки ДП "Вовчанське лісове господарство" само не розробляє матеріали лісовпорядкування, а є лише їх користувачем, тому самостійно не може усунути вказані розбіжності та рекомендувало звернутися до розробника картографічних та інших лісовпорядних документів (ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція") або до суду.

З метою встановлення причини виявлених розбіжностей та їх усунення, ДП "Завод імені ОСОБА_1" звернувся до ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" та 01 квітня 2015 року отримав матеріали перевірки з висновком в якому вказано, що частина земельної ділянки ДП "Завод імені ОСОБА_1", площею 2,3889 га, згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення ДП "Вовчанське лісове господарство" на території Старосалтівського лісництва (висновок №0104/3 від 01.04.2015 року - додається). Також, висновком рекомендовано звернутися до ДП "Вовчанське лісове господарство" з листом про виявлення розбіжностей у матеріалах лісовпорядкування, відносно Державного акту на право постійного користування землею.

Згідно листа №289 від 13.08.2015 року (додається) ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" повідомила, що усунення розбіжностей вказаних у висновку від 01.04.2015 року можливо лише за згодою лісогосподарського підприємства та лісовпорядної організації на договірних засадах за умови надання певних документів від ДП "Вовчанське лісове господарство" до ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" або на підставі рішення суду згідно статі 158 Земельного кодексу України.

На погляд Позивача, вказані розбіжності могли виникнути внаслідок недотримання Відповідачем (ДП "Харківська державна лісовпорядча експедиція") вимог Інструкції з проведення лісовпорядкування, яка затверджена постановою Держкомлісу СРСР від 12.09.85 року № 4 ( в частині, що не суперечить законодавству України).

Так, відповідно до п. 2.3.3. вищевказаної Інструкції, лісогосподарське підприємство у порядку підготовки до лісовпорядкування повинно перевірити і узгодити із органами землеустрою за наявними матеріалами і в натурі межі підприємства та розв'язати всіх спірні питання із суміжними землекористувачами; скласти перелік урядових рішень про передачу і прийомку земель, здійснених після попереднього землеустрою, уточнити розподіл території на лісництва та їх межі; скласти перелік кварталів та по всім зазначеним питанням скласти записку-пояснення, один екземпляр якої направити управлінню лісового господарства, інший - лісовпорядній організації.

Згідно із положень п. 3.6.2.2 Інструкції, лісовпорядна організація зобов'язана отримати: згідно п. 3.6.1 у обласних органах землевпорядкування письмовий дозвіл на право збору геодезичних даних, проведення викопіровок на землекористування суміжних організацій з планово-картографічних матеріалів, що є в районних органах землеустройства, згідно п. 3.6.2.1. у лісогосподарських підприємствах планшеті попереднього лісовпорядження, плани лісонасаджень, карту-схему об'єкту, відомості координат або геодезичні журнали, викопіровки з планових матеріалів меж лісництв, згідно п. 3.6.2.2 в районних (обласних) органах лісного господарства викопіювання меж суміжних лісогосподарських підприємств, згідно п. 3.6.2.3 в районних (обласних) органах землеустрою викопіювання меж встановлених землеустроєм, по землекористувачах, суміжних із територією впорядковуваного об'єкту; викопіровки кордонів міської або селищної межі; викопіровки матеріалів внутрішньо-господарського землевпорядкування.

На сьогодні вказана Інструкція є чинною, що підтверджується Постановою Верховного суду України від 27.01.2015 року у Адміністративній справі № 2а-8124/12/2070.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" у 2000 році та/або у 2010 році здійснюючи базове лісовпорядкування допустило помилку та віднесло частину земельної ділянки ДП "Завод імені ОСОБА_1", що належить Позивачу на підставі Державного акту на право постійного користування землею І-ХР №001719 від 16 квітня 1999 р., площею 15,9 га. до земель лісового господарства у розмірі 2,3889 га. Вказаними діями ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" порушила межі земель затверджені у встановленому порядку згідно Державного акту на право постійного користування землею І-ХР №001719 від 16 квітня 1999 р., і як наслідок неправильна картографічна документація, якою користується ДП "Вовчанське лісове господарство" є перешкодою у погодженні меж земельної ділянки ДП "Завод імені ОСОБА_1".

Згідно частини 2 статті 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги ДП "Завод ім. В. О. Малишева" законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Втім, у зв`язку з тим, що позивачем надано клопотання про покладення судових витрат на позивача, суд приходить до висновку що клопотання не суперечить нормам діючого законодавства, тому вважає за можливе дане клопотання задовольнити та залишити судові витрати за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати ДП "Харківська державна лісовпорядна експедиція" в порядку поточного лісовпорядкування, внести зміни до зовнішніх меж землекористування в планово-картографічні матеріали земель лісогосподарського призначення, які надані в постійне користування ДП "Вовчанське лісове господарство", встановивши межі спірних земельних ділянок у відповідності з координатами меж, встановлених в Державних актах І-ХР №001719 від 16 квітня 1999 р., площею 15,9 га та І-ХР №001718 від 24 травня 1999 р. площею 1,89 га. на право постійного користування землею ДП "Завод імені ОСОБА_1" що закріплені за базою відпочинку ім. Соіча.

Зобов'язати ДП "Вовчанське лісове господарство" погодити межі земельної ділянки у відповідності до зовнішніх меж землекористування згідно Державного акту І-ХР №001719 від 16 квітня 1999 р., площею 15,9 га та Державного акту І-ХР №001718 від 24 травня 1999 р. площею 1,89га. на право постійного користування землею ДП "Завод імені ОСОБА_1" що закріплені за базою відпочинку ім. Соіча.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_6