КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"03" лютого 2016 р. Справа №925/1794/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

перевіривши матеріали

апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

на рішення господарського суду Черкаської області

від 29.12.2015р.

у справі №925/1794/15 (суддя Дорошенко М.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

за участю третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Таганчанської сільської ради

про визнання укладеною додаткової угоди.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 р. у справі №925/1794/15 позов задоволено повністю. Визнано укладеною з 28 липня 2014 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 додаткову угоду до укладеного між Канівською районною державною адміністрацією і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 договору оренди землі від 12.05.2004, зареєстрованого у Канівському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27. 07.2004 за №7, про поновлення цього договору на 10 років на тих самих умовах, які були передбачені цим договором та додатковим договором про внесення змін від 21.04.2009, зареєстрованого у Канівському районному відділі Черкаської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.04.2019 за №12. Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 - 1218 грн. витрат на сплату судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 р. у справі №925/1794/15 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Вказана апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається апеляційним господарським судом з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 94 ГПК України встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 3, ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. №3674-VI, зі змінами і доповненнями, внесеними Законами України, в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, судовий збір справляється, зокрема за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати; за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, ставка судового збору складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Натомість, до апеляційної скарги скаржником доказів сплати судового збору до апеляційної скарги не додано.

Разом з тим, в тексті апеляційної скарги скаржник просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі, посилаючись на те, що з 01.09.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким піднято ставки судового збору. Проте, кошторис та план асигнувань на 2016 рік по Головному управлінню на сплату судового збору на даний час не затверджено. Будь-які інші бюджетні кошти не можуть бути витрачені для сплати судового збору, оскільки це суперечить законодавству. Таким чином, майновий стан Головного управління не дозволяє йому на даний час сплачувати будь-які судові збори.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо не можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, на даний час, відсутність фінансування за відповідною статтею видатків в кошторисі становить явну перешкоду у доступі до правосуддя та реалізації функції Головного управління, встановлених Конституцією України. Зазначені обставини, до внесення відповідних змін в державний бюджет не можуть бути усунуті Головним управлінням з незалежних від нього, об'єктивних підстав.

Розглядаючи вказану заяву, суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до норм ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. При цьому слід зазначити, що за приписами норм вказаної статті звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених стороною обставин, що унеможливлюють сплату судового збору та підтвердження цих обставин належними доказами.

Виходячи зі змісту п. 12 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 25.08.2011р. №01-061175/2011, єдиною підставою для відстрочення та звільнення судом від сплати судового збору є врахування ним майнового стану сторони.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши доводи та обставини, що наведені в обґрунтування заяви про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що в порушення норм ст.ст. 33, 34 ГПК України скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що унеможливлюють сплату судового збору - скрутного матеріального становища скаржника. З огляду на викладене відсутні правові підстави для відстрочення сплати судового збору, а тому заява задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірах.

За таких обставин, апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 р. у справі №925/1794/15 судом не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Згідно з ч.4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 94, п.3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області в задоволенні заяви про відстрочку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 р. у справі №925/1794/15.

2. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на рішення господарського суду Черкаської області від 29.12.2015 р. у справі №925/1794/15 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Матеріали справи №925/1794/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

4. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до касаційної інстанції у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко