ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р.Справа № 915/1559/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ПАТ «Інгул» Від Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету УкраїниБогатиря К.В. Жекова В.І., Мишкіної М.А. Герасименко Ю.С. Степанова А.О., довіреність № 15, дата видачі: 08.02.16 Чеботарьов І.В., довіреність № 21, дата видачі: 09.02.16 Войтенкова І.О., довіреність № 5, дата видачі : 11.01.16
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інгул»
на рішення господарського суду Миколаївської області
від 10.11.2015 року
у справі за позовом№ 915/1559/15 /суддя Л.І. Васильєва/ Публічного акціонерного товариства «Інгул»
до треті особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України фізична особа - підприємець ОСОБА_8, фізична особа - підприємець ОСОБА_9, фізична особа - підприємець ОСОБА_10, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод»
провизнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.06.2015 р. № 22-ріш.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Інгул» звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16 червня 2015 року № 22-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» по справі № 1-26.213/61-2014.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015р. в задоволенні позову відмовили.

Не погоджуючись з даним рішенням Публічним акціонерним товариством «Інгул» подано апеляційну скаргу, відповідно до якої скаржник просить рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015р. по справі № 915/1559/15 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Інгул» до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16 червня 2015 року № 22-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» по справі № 1-26.213/61-2014, задовольнити в повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на наступне:

- обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі;

- відповідно до рішення антимонопольного комітету від 16.06.2015р. № 22-ріш по справі № 1-26.213/61-2014 Антимонопольний комітет встановив товар, споживачів, товарні межі ринку, територіальні межі ринку, часові межі ринку, але при встановлені територіальних меж ринку Антимонопольним комітетом були досліджені лише межі ПАТ «Інгул» в м. Миколаєві, Миколаївської області, та не було взято до уваги інші трансформаторні підстанції, які знаходяться у м. Миколаїв, Миколаївська область, їх розташування, характеристики, можливість підключення до них та не було досліджено наявність чи відсутність трансформаторних підстанцій;

- відповідачем не було досліджено скільки саме підприємств були приєднані та хто з них не тільки до технічних електричних мереж ПАТ «Інгул», а ще до інших;

- не було визначено бар'єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб'єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують) або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку;

- не було встановлено структурних і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку;

- рішенням Антимонопольного комітету встановлено проміжок часу, протягом якого залишалася незміною структура ринку, співвідношення попиту та пропозицій на ньому, а саме 2011-2013р.р. та січень-листопад 2014р., при цьому відповідно до самого рішення Антимонопольний комітет вирішив визнати ПАТ «Інгул» таким, що займало монопольне становище у період з 2011-2014р.р. та протягом січня-травня 2015р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.01.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інгул» на рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015р. у справі № 915/1559/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Жекова В.І.

28.01.2016р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшов відзив Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на апеляційну скаргу ПАТ «Інгул».

04.02.2016р. від фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, фізичної особи - підприємця ОСОБА_9, фізичної особи - підприємця ОСОБА_10, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод» до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення проти апеляційної скарги ПАТ «Інгул» від 21.12.2015р. № 871 про визнання недійсним рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015р. по справі № 915/1559/15.

Розпорядженням В.о. керівника апарату суду № 74 від 09.02.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Аленіна О.Ю. у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2016р., справу № 915/1559/15 розподілено на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Жекова В.І., Мишкіної М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.02.2016р. (у складі колегії суддів: головуючого - Богатиря К.В., суддів - Жекова В.І., Мишкіної М.А.) прийнято справу до провадження з призначеним розглядом на 10.02.2016р. о 12:00.

У судовому засіданні 10.02.2016р. Миколаївським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України надано Одеському апеляційному господарському суду для огляду оригінали матеріалів справи № 1-26.213/61-2014 про порушення ПАТ «Інгул» законодавства про захист економічної конкуренції, вказані матеріали справи були оглянуті колегією суддів, що підтверджено протоколом судового засідання від 10.02.2016р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази та доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив наступне.

30 червня 2015 року ПАТ «Інгул» отримав рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16 червня 2015 року № 22-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» по справі № 1-26.213/61 -2014.

Згідно із вказаним рішенням АМК адміністративна колегія відповідача вирішила:

- визнати, що публічне акціонерне товариство «Інгул» у 2011-2014 роках та протягом січня-травня 2015 року займало монопольне становище на ринку технічного забезпечення електропостачання споживачів, електроустановки яких приєднанні до належних йому технологічних електричних мереж для забезпечення передачі електричної енергії та її постачання за регульованим тарифом від ліцензіата енергопостачальника (ПАТ «Миколаївобленерго») до споживачів ліцензіата, як таке, що не мало жодного конкурента на цьому ринку;

- визнати дії публічного акціонерного товариства «Інгул», які полягали у необґрунтованому, без належних правових підстав, надісланні споживачам електричної енергії повідомлень про припинення електропостачання на їх об'єкти,

порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме -

зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

- за вчинення порушення, визначеного у пункті 2 цього рішення, накласти на публічне акціонерне товариство «Інгул» штраф відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у розмірі 5000,00 гривень.

- зобов'язати ПАТ «Інгул» не допускати необґрунтованого надіслання споживачам, електроустановки яких приєднані до належних йому технологічних електричних мереж, повідомлень про припинення електропостачання на їх об'єкти, про що повідомити територіальне відділення протягом двох місяців з дня одержання цього рішення.

Як свідчить описова частина оспорюваного рішення, підставою для початку розгляду справи № 1-26.213/61-2014 стало звернення третіх осіб із скаргою на неправомірні дії позивача (ПАТ «Інгул») щодо можливого припинення ним електропостачання на їх об'єкти та примушення їх до встановлення розрахунків на умовах, вигідних лише позивачу, оскільки він є власником технологічних електричних мереж та підстанції «Водопойська», приєднаних до мереж електропостачальника - ПАТ «Миколаївобленерго». Треті особи є його субспоживачами. На території, де розташовані треті особи (фізична особа - підприємець ОСОБА_8, фізична особа - підприємець ОСОБА_9, фізична особа - підприємець ОСОБА_10, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод»), які здійснюють господарську діяльність, немає інших суб'єктів господарювання, окрім позивача, які б володіли власними електроустановками, підключеними до ПАТ «Миколаївобленерго».

Вказані вище треті особи (фізична особа - підприємець ОСОБА_8, фізична особа - підприємець ОСОБА_9, фізична особа - підприємець ОСОБА_10, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод») перебували з ПАТ «Інгул» у договірних відносинах про технічне забезпечення електропостачання. Згідно цих договорів позивач, як власник мереж, забезпечував технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або купівлю-продаж електроенергії з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електроенергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач вчасно сплачує за надані послуги.

У першій половині листопада місяця 2013 року - зокрема, 06.11.2013, 13.11.2013 на адреси третіх осіб від ПАТ «Інгул» надійшли листи - попередження про припинення електропостачання у певний час, з посиланням на пункт 7.5 Правил користування електричною енергією та мотивуванням про відсутність договору щодо оплати за перетікання реактивної електроенергії, що створює у ПАТ «Інгул» заборгованість перед ПАТ «Миколаївобленерго» за послуги з перетікання.

Також, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що в описовій частині оспорюваного рішення зазначено, що ПАТ «Інгул» на початку 2014 року продовжувало направляти субспоживачам повідомлення про припинення електропостачання аналогічного вищезазначеного змісту.

Такі повідомлення були надіслані:

- ФОП ОСОБА_9 - від 13.01.2014 № 7, від 21.01.2014 № 32, від 28.01.2014 № 85;

- ВАТ «Миколаївський шиноремонтний завод» - від 13.01.2014 № 5, від 21.01.2014 № 31, від 28.01.2014 № 87;

- ФОП ОСОБА_10 - від 13.01.2014 № 8, від 21.01.2014 № 29, від 28.01.2014 № 89;

- ФОП ОСОБА_8 - від 13.01.2014 № 10, від 21.01.2014 № 33, від 28.01.2014 № 86 (вказані повідомлення є у матеріалах справи № 1-26.213/61-2014, які були оглянуті колегією суддів).

16 червня 2015 року Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України прийняло рішення № 22-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» по справі № 1-26.213/61 -2014, яке є предметом спору по даній справі.

Статтею 14 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що до компетенції адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України віднесено розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведення розслідувань або досліджень за цими заявами і справами; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень, надання висновків щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень).

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; він не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Згідно з приписами частини першої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За приписами пункту 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Таким чином, для визнання суб'єкта таким, що зловживає монопольним (домінуючим) становищем на ринку, насамперед необхідно встановити, що:

1) суб'єкт займає монопольне (домінуюче) становище на ринку;

2) суб'єкт зловживає монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

Розгляд справ повинен здійснюватись з дотриманням Правил розгляду заяв та справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, при вирішенні питання наявності чи відсутності монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку товарів та Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, яка затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р (далі - Методика), визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання може включати в себе такі дії: встановлення об'єктів аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, а саме суб'єкта господарювання (групи суб'єктів господарювання), конкретного товару (продукції, роботи, послуги), який випускається, постачається, продається, придбавається (споживається, використовується) цим (цими) суб'єктом (суб'єктами) господарювання; складання переліку товарів (робіт, послуг), щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб'єкта господарювання і які мають ознаки одного товару, товарної групи; складання переліку основних продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товарів (товарних груп); визначення товарних меж ринку; визначення територіальних (географічних) меж ринку; встановлення проміжку часу, стосовно якого має визначатися становище суб'єктів господарювання на ринку - визначення часових меж ринку; визначення обсягів товару, який обертається на ринку; розрахунок часток суб'єктів господарювання на ринку; складання переліку продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів) товару (товарної групи) - потенційних конкурентів, покупців, які можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; визначення бар'єрів вступу на ринок та виходу з ринку для суб'єктів господарювання, які продають (постачають, виробляють), придбавають (споживають, використовують) або можуть продавати (постачати, виробляти), придбавати (споживати, використовувати) той самий або/та аналогічний товар (товарну групу) на ринку; встановлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання на ринку.

Відповідно до підпункту 4.1 пункту 4 Методики перелік товарів, щодо яких має визначатися монопольне (домінуюче) становище суб'єкта господарювання, складається з товарів (товарних груп), які обертаються в Україні чи на відповідній частині її території і які мають для продавців (постачальників, виробників), покупців (споживачів, користувачів) ознаки одного (подібного, аналогічного) товару (товарної групи).

За приписами підпункту 5.1 пункту 5 Методики товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

У відповідності до підпункту 6.1 пункту 6 Методики територіальні (географічні) межі ринку певного товару (товарної групи) визначаються шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи), є неможливим або недоцільним.

Відповідно до Заперечень фізичної особи - підприємця ОСОБА_8, фізичної особи - підприємця ОСОБА_9, фізичної особи - підприємця ОСОБА_10, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод» проти апеляційної скарги ПАТ «Інгул», зміна схеми підключення наявних у субспоживачів електроустановок потребує додаткового часу та значних матеріально - фінансових витрат, погонний метр високовольтного кабелю необхідного перерізу коштує 263грн., а з урахуванням прокладки кабелю та витратних матеріалів вказана сума подвоюється. Також в Запереченнях зазначено, що найближча РП-47 (Обувна фабрика «Ніко-плюс») знаходиться на відстані 900 метрів від ПС «Водопойська», отже прокладка нових кабелів обійдеться субспоживачам у майже півмільйона гривень, це без врахування оплати ПАТ «Миколаївобленерго» за нове, нестандартне підлючення. Також з боку субспоживачів потрібне перезаключення з ПАТ «Миколаївобленерго» договорів про постачання електричної енергії, укладання нових договорів про технічне забезпечення електропостачання споживача з новим власником мереж, а також укладення нового договору про спільне використання технологічних електричних мереж між новим власником мереж та ПАТ «Миколаївобленерго». Все це встановлює матеріальні та адміністративні бар'єри для субспоживачів щодо зміни постачальника послуг у сфері електроенергетики на ринку товарів та послуг у м. Миколаєві. Окрім того, при розгляді вказаних субспоживачами обставин, слід враховувати також, що прокладення нових кабелів та укладення нових договорів можливо тільки при отриманні позитивного висновку фахівців ПАТ «Миколаївобленерго» про наявність технічної можливості підключення субспоживачів до електричних мереж іншого власника, при цьому обов'язково враховується фактичне навантаження на електричні мережі та дефіцит потужностей. Тому робити будь-які остаточні висновки щодо можливостей або не можливостей такого підключення без проведення конкретних технічних досліджень з цього питання є недоцільним. Проведення технічних досліджень є платною послугою та займає певний період часу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дійсно для субспоживачів по даній справі існують реальні бар'єри, які з врахуванням фактичного місцезнаходження об'єктів споживання (в тому числі об'єкти нерухомості) на території позивача можуть заважати легко перейти від споживання електроенергії у одного власника електричних мереж до іншого.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Проаналізувавши оспорюване рішення, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що при визначенні монопольного становища позивача відповідачем дотримано вищевказаних умов, а саме ним детально обґрунтована кожна складова, яка досліджувалась при визначенні положення суб'єкта на ринку (товар, споживачі, товарні межі ринку, територіальні(географічні) межі ринку, часові межі ринку).

Норми чинного законодавства України не містять якогось вичерпного переліку можливих ринків товарів. Тому, суд першої інстанції, з чим погоджується суд апеляційної інстанції, не прийняв до уваги посилання позивача на те, що ринок товарів, вивчення якого проводилось органом Антимонопольного комітету України, не передбачений ні договорами позивача із заявниками, а ні Типовим договором.

З огляду на вищезазначене суд вважає правомірним висновок відповідача, що за визначенням ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» позивач у 2011 - 2013 роках та протягом січня - листопада 2014 року займав монопольне становище на ринку технічного забезпечення електропостачання споживачів, електроустановки яких приєднані до належних йому технологічних електричних мереж для забезпечення передачі електричної енергії та її постачання за регульованим тарифом від ліцензіата - енергопостачальника - ПАТ «Миколаївобленерго» до споживачів ліцензіата, як таке, що не мало жодного конкурента на цьому ринку.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у вступній частині рішення Антимонопольного комітету зазначено, що часовими межами ринку визначено 2011-2013 роки та січень-листопад 2014року - проміжок часу, протягом якого залишались незмінні структура ринку, співвідношення попиту та пропозицій на ньому, що охоплює у часі період направлення третім особам (фізична особа - підприємець ОСОБА_8, фізична особа - підприємець ОСОБА_9, фізична особа - підприємець ОСОБА_10, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод») попередження про припинення електропостачання та повідомлення про припинення електропостачання. При цьому в резолютивній частині рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.06.2015р. № 22-ріш, Антимонопольний комітет визнав, що Публічне акціонерне товариство «Інгул» займало монопольне становище на ринку технічного забезпечення електропостачання споживачів, електроустановки яких приєднанні до належних йому технологічних електричних мереж у 2011-2014 роках та протягом січня - травня 2015року, у той час як даний період тільки частково був предметом дослідження Антимонопольним комітетом під час розгляду матеріалів справи № 1-26.213/61-2014 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції Публічним акціонерним товариством «Інгул». Період з грудня 2014р. по травень 2015р. фактично не досліджувався Антимонопольним комітетом, що підтверджено змістом описової та мотивувальної частини Рішення від 16.06.2015р. № 22-ріш, тому в резолютивну частину Рішення вказаний період був включений безпідставно.

Слід також зазначити, що припис статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зобов'язує суб'єкта господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, довести, що він зазнає значної конкуренції.

Публічним акціонерним товариством «Інгул» відповідних документів, які б свідчили, що він зазнає значної конкуренції, не надано.

Як зазначено вище, у листопаді 2013 та у січні 2014 років позивач неодноразово направляв третім особам (ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10, ПАТ «Миколаївський шиноремонтний завод») листи-попередження про припинення електропостачання з посиланням на п.7.5. Правил користування електричною енергією та мотивуванням про відсутність договору щодо оплати за перетікання реактивної електроенергії, що створює заборгованість позивача перед ПАТ «Миколаївобленерго».

Неправомірність вказаних дій та вимог, безпідставність посилання позивача на п.7.5. Правил користування електричною енергією, підтверджується наступним:

Згідно вимог пункту 7.3 ПКЕЕ у разі обмеження споживання електричної енергії внаслідок відключення позивача (фідер № 670 від РУ-6 кВ ПС «Водопойська» 35/6кВ), основний споживач (ПАТ «Інгул») має забезпечити необхідний рівень надійності та якості електропостачання інших споживачів та субспоживачів (ФОП ОСОБА_10, ФОП ОСОБА_8, ПАТ «Миколаївхліб» та ін.).

Абзац 2 пункту 7.3 ПКЕЕ встановлює, що у разі відсутності технічної можливості виконання умови одночасного забезпечення збереження необхідних рівнів надійності та якості електропостачання інших споживачів та субспоживачів внаслідок застосування відповідної схеми електропостачання, споживач (ПАТ «Інгул»), електропостачання якого має бути обмежене або припинене, зобов'язаний надати доступ до власних електроустановок уповноваженим представникам ПАТ «Миколаївобленерго» для вибіркового відключення струмоприймачів з наступним пломбуванням пристроїв їх підключення.

Зазначене свідчить про зловживання позивачем його монопольним становищем в частині направлення за власною ініціативою попереджень про відключення субспоживачів від власних електричних мереж, оскільки будь-які правові підстави для цього у позивача були відсутні.

Відповідач правомірно зазначає, що для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Ст.ст. 6 та 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем, або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання.

Суд не приймає доводів позивача стосовно того, що він не мав намірів здійснювати відключення третіх осіб від енергопостачання після надіслання їм листів-попереджень, оскільки, як свідчать пояснення третіх осіб, вказані листи ними сприймались як реальна загроза відключення, що спонукало їх приймати міри запобіганню втраті сировини, травматизму, недопущення пошкодження обладнання, тощо.

Вказане свідчить про ущемлення інтересів споживачів та можливостей настання для них шкідливих наслідків, пов'язаних із діями монополіста на ринку послуг, що згідно припису ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є однією з ознак зловживання монопольним становищем на ринку.

Що стосується накладення на позивача штрафу у розмірі 5000,00 гривень та зобов'язання не допускати необґрунтованого надіслання споживачам, електроустановки яких приєднані до належних йому технологічних електричних мереж, повідомлень про припинення електропостачання на їх об'єкти, про що повідомити територіальне відділення протягом двох місяців з дня одержання цього рішення, то з врахуванням висновків суду про обґрунтоване визнання позивача монополістом на ринку послуг електропостачання для субспоживачів та допущені ним зловживання монопольним становищем на ринку, таке рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є правомірним.

Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України.

До таких підстав відносяться зокрема:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

- недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає невідповідними висновки господарського суду в частині визначення часових меж монопольного становища ПАТ «Інгул» обставинам даної справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Інгул» підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015р. у справі № 915/1559/15 частковому скасуванню, з прийняттям в цій частині нового рішення, що стосується визнання позивача монополістом за період з грудня 2014р. по травень 2015р. В іншій частині рішення не спростовується доводами, викладеними в апеляційній скарзі ПАТ «Інгул», тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015р. у справі № 915/1559/15 скасувати в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання недійсним пункту 1 рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16 червня 2015 року № 22-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» по справі № 1-26.213/61-2014 про визнання, що Публічне акціонерне товариство «Інгул» у грудні 2014 року та протягом січня - травня 2015року займало монопольне становище на ринку.

Позов в цій частині задовольнити.

Визнати недійсним пункт 1 рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16 червня 2015 року № 22-ріш «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» по справі № 1-26.213/61-2014 в частині визнання, що Публічне акціонерне товариство «Інгул» у грудні 2014 року та протягом січня - травня 2015року займало монопольне становище на ринку.

В іншій частині рішення господарського суду Миколаївської області від 10.11.2015р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.І. Жеков

М.А. Мишкіна