ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р.Справа № 915/1889/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Разюк Г.П., Головея В.М.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № б/н, дата видачі : 01.12.15;

від відповідача: не зявився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю РОТОР Україна

на рішення господарського суду Миколаївської області від 08.12.2015р.

по справі № 915/1889/15

за позовом ОСОБА_3 авіаційного університету

до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю РОТОР Україна

про стягнення 104871,13 грн.

В С Т А Н О В И В :

09.11.2015р. ОСОБА_3 авіаційний університет (далі по тексту Університет) звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «РОТОР Україна» (далі по тексту ТОВ «РОТОР Україна») про стягнення заборгованості за договором № 72/14 від 07.05.2014р. 104 871, 13 грн., з яких 77 609,20 грн. основного боргу за надані послуги у серпні-грудні 2014 р., січні-березні 2015 р. та 20 181,74 грн. пені.

08.12.2015р. позивач звернувся до господарського суду Миколаївської області із заявою про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 77 609,20 грн. основного боргу за надані послуги у серпні-грудні 2014 р., січні-березні 2015 р. та 20 181,74 грн. пені із нарахуванням за прострочення оплати основного боргу по кожному акту здачі-приймання робіт (надання послуг) в межах 6 місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Відповідач із позовними вимогами не погодився посилаючись на те, що заборгованість за договором № 72/14 від 07.05.2014р. у сумі 77 609,20 грн. була погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, про що свідчить заява ТОВ «РОТОР Україна» про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних однорідних вимог №09/11/2015 від 09.11.2015р., направлена Університету 10.11.2015р. та отримана останнім 12.11.2015р.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 08.12.2015р. (суддя Олейняш Е.М.) позов Університету з урахуванням зменшених позовних вимог, задоволено у повному обсязі, з ТОВ «РОТОР Україна» на користь Університету стягнуто 77 609,20 грн. заборгованості за договором № 72/14 від 07.05.2014р.; 20 181, 74 грн. пені, а також 1466,86 грн. витрат по сплаті судового збору.

До вказаного висновку суд 1 інстанції дійшов з огляду на те, що позивач довів належними доказами факт надання послуг у спірний період та наявності заборгованості відповідача за договором № 72/14 від 07.05.2014р. у сумі 77 609,20 грн. та прострочення оплати ним вказаного боргу.

При цьому, як вбачається з тексту оскарженого рішення, суд 1 інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог відповідача, оскільки заява про зарахування зустрічних однорідних вимог була направлена позивачу після порушення провадження у даній справі, тобто вимоги в розмірі 77 609, 20 грн. за договором № 72/14 від 07.05.2014 року, на підставі якого заявлена позовна вимога про стягнення коштів у даній справі, не могли вважатись безспірними на момент направлення заяви.

Крім того, на думку суду 1 інстанції не можна вважати безспірними і вимоги відповідача за договором № 27/АЦ/14 від 28.07.2014р. про надання послуг, оскільки строк оплати за ним не настав.

Щодо інших договорів, на яких теж ґрунтувалися зустрічні однорідні вимоги відповідача, то суд 1 інстанції цим договорам та обовязкам позивача, що випливають з них, оцінки не надавав.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ РОТОР Україна через господарський суд Миколаївської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 08.12.2015р. та прийняти нове, яким відмовити Університету в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основного боргу у сумі 77 609,20 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ РОТОР Україна посилається на те, що зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням обставин, що мають істотне значення.

На думку скаржника суд 1 інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов хибного висновку про відсутність правових підстав щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, у звязку з тим, що заява відповідача про припинення зобовязання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог була направлена позивачу після порушення провадження у даній справі, оскільки закон не виключає можливості здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог в процесі судового розгляду.

Крім того, скаржник зазначає, що строк оплати за договором №27/АЦ/14 від 28.07.2014р. не можна вважати таким що не настав, оскільки відсутність бюджетних коштів на рахунку Університету не є підставою для звільнення його від договірного зобовязання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та в уточненнях до нього просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляв, тобто без поважних причин не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, тому апеляційна скарга розглянута за відсутністю його представника.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

07.05.2014р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 72/14 на базування авіаційної техніки ТОВ РОТОР Україна на аеродромі Кіровоград Кіровоградської льотної академії ОСОБА_3 авіаційного університету.

Відповідно до п. 1.1 договору академія надає Авіаційному центру ТОВ РОТОР Україна місця стоянки для повітряних суден (ПС) загальною площею не менше 900 кв. метрів на своєму аеродромі, що розташований за адресою: Україна, м. Кіровоград, 25005, вул. Добровольського,1, аеродром Кіровоград, та забезпечує охорону, пожежну безпеку ПС та надає послуги спеціального транспорту.

Відповідно до п. 1.2 договору академія для виконання технічного обслуговування (ТО) ПС ТОВ РОТОР Україна, забезпечує приміщеннями загальною площею не менш 125 кв. метрів, джерелами живлення 220 В, мережею Інтернет та приміщенням ангару загальною площею не менш 200 кв. метрів.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що згідно діючої на момент укладання договору калькуляції вартість послуг складає: з організації стоянки та охорони на одне ПС за добу - 75,20 грн., в тому числі ПДВ 12, 53 грн.; з організації пожежної безпеки на одне ПС за добу - 25, 20 грн., в т. ч. ПДВ 4,20 грн.; з використання спеціального транспорту (СТ) - згідно діючої калькуляції ОСОБА_4

Відповідно до п. 3.2 договору оплата замовником послуг за даним договором здійснюється на підставі рахунків-фактур академії, на протязі 20 банківських днів після одержання рахунку.

У рамках зазначеного договору позивачем були надані послуги відповідачу на загальну суму 77 609,20 грн., що підтверджують наявні в матеріалах справи акти здачі-приймання робіт від 31.08.14 р., 30.09.14 р., 31.10.14 р., 30.11.14 р., 31.12.14 р., 31.01.15 р., 28.02.15 р., 15.03.15 р. (а.с.11-18) на загальну суму 77609,2 грн., а також рахунки-фактури: № 1254 від 05.09.2014р. на суму 8 935, 60 грн.; № 1412 від 06.10.2014р. на суму 3 714, 70 грн.; № 1574 від 05.11.2014р. на суму 10 742, 80 грн.; № 1720 від 08.12.2014р. на суму 12 048, 00грн.; № 03 від 12.01.2015р. на суму 12 449, 60 грн.; № 127 від 04.02.2015р. на суму 12 449, 60 грн.; № 275 від 04.03.2015р. на суму 11 244, 80 грн.; № 345 від 16.03.2015 року на суму 6024,00 грн. Факт направлення зазначених рахунків на адресу відповідача підтверджується супровідними листами та повідомленнями про вручення.

Відповідач факт надання йому послуг позивачем на суму 77609,2 грн. не заперечує, однак зазначає на те, що його зобовязання по оплаті вартості наданих йому послуг у сумі 77609,2 грн. на підставі ст.601 ЦК України, ч.3 ст.203 ГК України припинено зарахуванням його зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач звернувся до позивача з письмовою заявою №09/11/15 від 09.11.2015р. (а.с.102) про припинення зобовязання на суму 77609,2 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на таку ж суму. Вказану заяву позивач отримав 12.11.15 р., що підтверджується роздруківкою з сайту курєрської служби (а.с.103).

Зазначена заява відповідача ґрунтується на його зустрічних однорідних вимогах, які виникли на підставі договорів: №27/АЦ/14 від 28.07.2014р. про надання послуг; №089/АЦ/12 від 30.10.2012р. про надання послуг з технічного обслуговування літаків DA-40, DA-40NG, DA-42NG та додаткової угоди №9 від 19.06.2014р.; №РУ-6-14 від 01.08.2014р. про виконання робіт з управління підтримання льотної придатності; за якими борг Університету складає 103 234,68 грн.

Згідно зі ст. 202, 203 ГК України зобов'язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов'язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов'язанні був боржником в іншому зобов'язанні.

Також зарахування можливе у разі однорідності вимог. Однорідність вимоги визначається однорідністю підстав виникнення зобов'язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо).

Також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

З огляду на вищенаведене, зарахування можливе за наявності таких умов:

- зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

30.10.12 р. між позивачем та відповідачем укладено договір №089/АЦ/12 про надання послуг з технічного обслуговування літаків DA-40, DA-40NG, DA-42NG та додаткову угоду №9 від 19.06.2014р. до цього договору (а.с.105-107).

ТОВ РОТОР Україна були надані послуги з технічного обслуговування літака Diamond DA-42 на суму 7514,28 грн., які прийняті позивачем без зауважень у повному обсязі, що підтверджується актом здачі-приймання робіт №43 від 08.07.2014р., підписаним обома сторонами та скріплений печатками обох сторін.

Відповідно до п. 2.4 додаткової угоди №9 від 19.06.2014р. до договору №089/АЦ/12 від 30.10.2012р. сторони визначили умови настання строку сплати за вказаною додатковою угодою, а саме замовник повинен здійснити оплату за надані виконавцем послуги у повному обсязі шляхом банківського переводу на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 днів після підписання акту виконаних робіт.

Із змісту вищенаведеного пункту додаткової угоди №9 від 19.06.2014р. до договору №089/АЦ/12 від 30.10.2012р. випливає, що строк сплати настає лише за умови підписання акту і спливу 3-х банківських днів після його підписання.

У пункті ж 2.5 тієї ж додаткової угоди сторони визначили лише джерело фінансування наданих послуг.

Таким чином, строк виконання зобовязання за договором №089/АЦ/12 від 30.10.2012р. щодо оплати Університетом наданих йому відповідачем послуг, настав 09.07.14 р. і закінчився 11.07.2014р., після цього починається прострочення платежу.

Враховуючи вищенаведене, вимоги сторін за договорами, а саме позивача за договором № 72/14 від 07.05.2014р. про надання послуг, відповідача за договором № 089/АЦ/12 від 30.10.2012р. про надання послуг з технічного обслуговування літаків DA-40, DA-40NG, DA-42, DA-42 NG є зустрічними; однорідними, зокрема грошовими та такими, за якими строк виконання вже настав.

Таким чином, вимоги відповідача щодо зарахування позивачем його зустрічних однорідних вимог у сумі 7514,28 грн. відповідають вимогам ст.601 ЦК України, ч.3 ст.203 ГК України, а відповідно із цим його зобовязання щодо сплати боргу у сумі 7514,28 грн. за договором № 72/14 від 07.05.2014р. є припиненим з 12.11.2015 р., тобто з моменту отримання позивачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду 1 інстанції про те, що звернення відповідача із заявою про припинення зобовязання шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог після порушення провадження у даній справі є підставою для відмови у зарахуванні зустрічних однорідних вимог відповідача, оскільки відповідно до ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом. Зазначена норма не містить випадків недопустимості зарахування зустрічних вимог на стадії судового розгляду.

Крім того, відповідно до п. 22 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.03.2009р. № 01-08/163 згоди іншої сторони у зобов'язанні із зарахуванням вимог не вимагається. Закон не виключає можливості здійснення відповідачем зарахування зустрічних однорідних вимог і в процесі судового розгляду. У такому випадку відповідна заява обов'язково повинна мати письмову форму й адресуватися позивачеві, а її копія і докази надсилання позивачеві (чи одержання ним) надаються господарському суду. Як вже зазначалось, копія такої заяви та докази іі направлення позивачу в матеріалах справи наявні (а.с. 102-104)

З огляду на те, що позивач отримав заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог після подання позову, то провадження у справі в частині стягнення 7514,28 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Як вбачається з наявних матеріалів справи 28.07.2014р. між позивачем та відповідачем укладений договір про надання послуг №27/АЦ/14 ( а.с. 110).

Згідно із актом здачі-приймання робіт (послуг) №61 від 25.11.14 р. ТОВ РОТОР Україна надано Університету послуги з теоретичної перепідготовки на тип повітряного судна Diamond DA-42 6 пілотів, 6 викладачів на суму 23 720,40 грн. Зазначені послуги Університет прийняв у повному обсязі без зауважень, про що свідчить підпис його представника, засвідчена печаткою Університету (а.с.112)

Відповідно до умов п. 4.2 договору замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця 100% оплату послуг на протязі 3 банківських днів після підписання актів надання послуг та надходження бюджетних коштів на рахунок замовника.

Із місту вказаного пункту договору, який сторонами у встановленому законом порядку не визнано недійсним, випливає, що строк оплати отриманих послуг здійснюється за наступних умов:

- підписання акту про надання послуг

- сплив 3 банківських днів після підписання акту

- надходження бюджетних коштів на рахунок замовника.

Однак, відповідач всупереч вимогам ст.33 ГПК України не довів належними доказами факт надходження бюджетних коштів на рахунок позивача для оплати вказаного боргу, а отже і не довів факт настання строку оплати зазначеного боргу.

01.08.2014р. між позивачем та відповідачем укладено договір №РУ-6-14 із додатками №1-4 (а.с.113-125) про виконання робіт з управління підтримання льотної придатності.

Згідно п.2.1 договору загальна вартість послуг за цим договором визначається згідно вартості обємів робіт та /або послуг, узгодженими сторонами до виконання (надання) та зазначається у додаткових угодах, складених сторонами.

Відповідно до п. 2.2 позивач зобовязався перерахувати на розрахунковий рахунок ТОВ РОТОР Україна узгоджену сторонами у додатковій угоді оплату послуг, на протязі 12 місяців з моменту підписання даної додаткової угоди, рівними частинами наприкінці кожного календарного місяця, починаючи з першого місяця після підписання даної додаткової угоди.

Згідно п. 2.1 укладеної 01.08.2014р. додаткової угоди №1 до договору №РУ-6-14 від 01.08.2014р. вартість послуг по п.п. 1.1, 1,2 додаткової угоди для одного повітряного судна, з урахуванням виконання робіт на базі замовника складає 36000 грн. за одне повітряне судно.

Таким чином, із змісту пунктів 2.1, 2.2 договору та п.2.1 додаткової угоди №1 до цього договору Університет за умови надання відповідачем послуг за цим договором щомісячно повинен сплачувати за одне повітряне судно 3000 грн. Однак, представник ТОВ «Ротор Україна» в судовому засіданні апеляційного суду наполягала на тому, що Університет повинен був протягом 12 місяців сплачувати по 3000 грн. кожного місяця за кожне повітряне судно, навіть за умов не надання йому послуг з боку ТОВ «Ротор Україна», тому за цим договором нарахована заборгованість по двом повітряним суднам за 12 місяців на суму 72000 грн., без надання актів прийняття виконаних робіт за 4 місяця.

З такими доводами судова колегія не погоджується, оскільки предметом цього договору є виконання відповідачем робіт (надання послуг) з управління підтриманням льотної придатності і відповідний обовязок Університету по їх оплаті, про що свідчать також і надані відповідачем акти приймання робіт за 8 місяців.

В матеріалах справи містяться 18 актів приймання робіт та докази надсилання 03.04.2015р. ТОВ РОТОР Україна на адресу позивача зазначених актів за період з 01.08.2014р.-31.03.2015р.(а.с.126-128), тобто за 8 місяців. При цьому ТОВ Ротор Україна» надіслало позивачу акти виконаних робіт по-місячно із зазначенням вартості кожного помісячного акта по кожному із двох повітряних суден окремо по 3000 грн. і загальна сума цих актів по двом повітряним суднам складає 48000 грн. Крім того, ТОВ «Ротор Україна» направило 2 загальних акта за 8 місяців, кожний на суму 24000 грн., а загалом сума двох актів (48000 грн.) дорівнює сумі всіх помісячних актів по двом повітряним суднам. Вказані акти отримані позивачем про що свідчить поштове повідомлення про отримання Університетом 07.04.2015 р. поштового відправлення із описом вкладення у лист ТОВ «Ротор Україна 531.

Таким чином, ТОВ «Ротор Україна» довело факт виконання робіт за цим договором на суму 48000 грн. і настання строку їх оплати Університетом.

Позивач в уточненнях до відзиву визнає факт надання йому послуг за договором від 01.08.14 р. №РУ-6-14 із додатками №1-4 за той же період з 01.08.14 р. до 01.04.15 р. і помилково дорівнює цей період 9 місяцям, а відповідно із цим помилково визначає борг за 9 місяців у сумі 54000 грн., тобто на один місяць більше у сумі 6000 грн. (3000 грн.+3000 грн.=6000 грн.).

Вищенаведене свідчить про те, що Університет фактично визнає заборгованість за вказаним договором у сумі 48000 грн. (54000 грн. 3000 грн. 3000 грн. = 48000 грн.), а відповідно із цим сума заборгованості у розмірі 48000 грн. послуг за договором від 01.08.14 р. №РУ-6-14 із додатками №1-4 є безспірною.

Враховуючи вищенаведене, вимоги сторін за договорами, а саме позивача за договором № 72/14 від 07.05.2014р. про надання послуг, відповідача за договором від 01.08.14 р. №РУ-6-14 із додатками №1-4 є зустрічними; однорідними, зокрема грошовими та такими, за якими строк виконання вже настав.

Таким чином, вимоги відповідача щодо зарахування позивачем його зустрічних однорідних вимог у сумі 48000 грн. відповідають вимогам ст.601 ЦК України, ч.3 ст.203 ГК України, а відповідно із цим його зобовязання щодо сплати боргу у сумі 48000 грн. за договором № 72/14 від 07.05.2014р. є припиненим з 12.11.2015 р., тобто з моменту отримання позивачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

З огляду на те, що позивач отримав заяву відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог після подання позову, то провадження у справі в частині стягнення 48000 грн. основного боргу також підлягає припиненню на підставі 1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, вимоги відповідача щодо зарахування позивачем його зустрічних однорідних вимог у сумі 22094,92 грн., які ґрунтуються на договорах №27/АЦ/14 від 28.07.2014р. про надання послуг (а.с. 110), №РУ-6-14 від 01.08.2014р. із додатками №1-4 (а.с.113-125) про виконання робіт з управління підтримання льотної придатності, не відповідають вимогам ст.601 ЦК України, ч.3 ст.203 ГК України, а відповідно із цим його зобовязання щодо сплати боргу у сумі 22094,92 грн. за договором № 72/14 від 07.05.2014р. не є припиненим і підлягає стягненню на користь позивача на підставі ст.525,526 ЦК України.

Щодо позовних вимог Університету про стягнення з відповідача пені у сумі 20 181,74 грн., яка утворилась внаслідок несвоєчасного виконання ним зобовязань за договором № 72/14 від 07.05.2014р., то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконаним.

Пунктом 3.3 договору № 72/14 від 07.05.2014р. сторони зазначили, що в разі несвоєчасної оплати рахунків, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в означений період, за кожен день прострочення, з урахуванням дня платежу.

Перевіривши розрахунок пені суду 1 інстанції, судова колегія дійшла висновку про його обґрунтованість, та оскільки розмір пені за ним є більшим ніж заявлений позивачем до стягнення, суд 1 інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в заявленій позивачем сумі.

За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ «Ротор Україна», в який скаржник просить скасувати рішення господарського суду 1 інстанції і відмовити у позові в частині стягнення основного боргу у сумі 77609,20 грн. підлягає залишенню без задоволення, однак рішення господарського суду Миколаївської області від 08.12.15 р. слід змінити, зменшивши суму стягнутого основного боргу на 55514,28 грн., припинити провадження у справі щодо стягнення основного боргу у сумі 55514,28 грн. та виключити з резолютивної частини рішення повернення позивачу судового збору у сумі 722,12 грн., оскільки згідно із ст.7 Закону України «Про судовий збір» повернення судового збору здійснюється тільки за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду. Решта оскарженого рішення підлягає залишенню без змін, у тому числі й щодо стягнутого судового збору за подачу позовної заяви, оскільки зобовязання відповідача по оплаті 55514,28 грн. основного боргу було припинено після подачі позивачем позову.

Згідно із ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «РОТОР Україна» залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від „08 грудня 2015 року по справі № 915/1889/15 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

„Позов ОСОБА_3 авіаційного університету задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю РОТОР Україна (54030, м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 40/3, ) на користь позивача ОСОБА_3 авіаційного університету (25005 м. Кіровоград, вул. Добровольського, 1, ) 22 094,92 грн. основного боргу, 20 181, 74 грн. пені та 1466,86 грн. витрат по сплаті судового збору.

Провадження у справі щодо стягнення 55 514,28 грн. припинити.

Видати наказ.»

3. Видачу наказу доручити господарському суду Миколаївської області.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 05.02.2016 р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Головей В.М.