ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" лютого 2016 р. Справа № 926/59/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ОЛБІСагро»
до відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаНотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
провизнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
Суддя Швець Микола Васильовичч
Представники :
Від позивачаОСОБА_2 - адвокат.
Від відповідачаОСОБА_3, довіреність від 23.10.2015р.
Третя особане зявилася

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОЛБІСагро» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа без самостійних вимог на предмет спору нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, серії НАО №454689 зареєстрований у реєстрі за №816 від 09.09.2015р., яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», номер шасі WV1ZZZ2EZB6003880, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ТОВ «ОЛБІСагро», , 60400, смт. Глибока, Чернівецької області, вул. Алекулова, 26, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №737381б виданого ВРЕР для обслуговування міста Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, 21.05.2011 таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтований вчиненням виконавчого напису нотаріуса з порушеннями чинного законодавства, а саме:

- порушено приписи ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає вчинення нотаріусом виконавчого напису за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- в порушення п. 287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України приватним нотаріусом не вказано жодного документа підтверджуючого суму безспірної заборгованості, документів підтверджуючих факт настання кінцевого терміну виконання зобовязань чи факт прострочення виконання зобовязання забезпеченого заставою;

- в порушення ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», розділу 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172 нотаріус допустив вчинення виконавчого напису за наявності у боржника спору з кредитором стосовно суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування та пені, який виник на підставі кредитного договору;

- порушено Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким не передбачено звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріус.

Крім того, позивач вважає необґрунтованою суму заборгованості, оскільки сума вказана у вимозі 170176,99 грн. не співпадає з сумою вчиненого виконавчого напису 226168,96 грн.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 12.01.2016р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 26.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 26.01.2016р. відкладено розгляд справи до 11:00 - 04.02.2016р., в звязку з неявкою третьої особи та усного клопотання представника відповідача для підготування відзиву по справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення та додаткові докази вх. № 449 від 04.02.2016р.

Представник відповідача позовні вимоги не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вх. № 444 від 04.02.2016р.

Третя особа належним чином була повідомлена про час та дату розгляду справи, явку своїх представників в судове засідання не забезпечила, проте надіслала клопотання вх. № 359 від 29.01.2016р. про розгляд справи за відсутністю третьої особи.

Зважаючи на те, що неявка третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами за відсутністю третьої особи.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви, суд встановив:

19.05.2011р. між ТОВ «Порше Мобіліті» (Компанія) та ТОВ «ОЛБІСагро» (Позичальник) укладено кредитний договір №50001566, відповідно до предмету якого Компанія зобов'язується надати Позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі, в українських гривнях (далі за текстом «Сума кредиту»). В Кредитному договорі Сторони встановили еквівалент Суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для Сторін. Цільове призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Crafter, кузов № НОМЕР_2, обєм двигуна 2498 куб. см., рік випуску 2011.

Згідно п.1.2 договору, Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Компанії Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

Строк кредиту 48 місяців.

Сума кредиту становить 255589,60 грн., еквівалент суми в дол. США: 31948,70 дол. США.

Процентна ставка 12,5%, яка змінна відповідно до статті 2.3 загальних умов кредитування.

Згідно п.1.2. Договору, Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Компанії Кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання Кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору.

У п.1.3. Договору сторони погодились, що кошти у повернення Кредиту Позичальником відображають справедливу вартість Кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання Компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Кредитному договорі.

Розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення Кредиту, визначено у гривні на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною Кредитного договору. В подальшому Позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі (п.1.3.1. Договору).

21.05.2011р. у забезпечення зобов'язань за вищезгаданим кредитним договором між ТОВ «Порше Мобіліті» (Заставодержатель) та ТОВ «ОЛБІСагро» (Заставодавець) укладено Договір застави транспортного засобу №50001566, згідно з п. 1.1. якого предметом застави вказано автомобіль марки, модель - Crafter, кузов № НОМЕР_3, реєстраційний № НОМЕР_1, рік випуску 2011, колір білий.

За домовленістю сторін заставна вартість Предмета застави становить 365128,00 грн.

Згідно п.1.3.1 Договору Застави, Заставодержатель видає Заставодавцю кредит за Кредитним договором в сумі 255589,60 грн., що на день укладання Кредитного договору складає еквівалент 31948,70 дол. США, а Заставодавець зобовязується його використати за цільовим призначенням та згідно зі встановленим строком використання, своєчасно сплачувати плату за користування кредитом (проценти за ставкою у розмірі 12,50 % та комісії: разова комісія за переказ коштів - 0,00 % від Суми кредиту та комісія за дострокове повернення 0 % від суми повернення), а також своєчасно повернути кредит Заставодержателю.

В період з 13.03.2015р. -15.05.2015р. позивачем за платіжними дорученнями перераховано відповідачу 51025,27 грн., а саме: №14 від 13.03.2015 перераховано суму 6448,88 грн.; №20 від 19.03.2015, згідно рахунку-фактури №509 від 06.03.2015 перераховано суму 5000 грн.; №77 від 26.03.2015, згідно рахунку-фактури №509 від 06.03.2015 перераховано суму1500 грн.; №80 від 31.03.2015, згідно рахунку-фактури №509 від 06.03.2015 перераховано суму 1000 грн.; №27 від 21.04.2015 перераховано суму 12541,90 грн.; №24 від 09.04.2015, згідно рахунку-фактури №00256125 від 06.04.2015 перераховано суму 7000,00 грн.; №113 від 15.05.2015, згідно рахунку-фактури №00262354 від 06.05.2015 перераховано суму 17534,49 грн.

17.06.2015р. (після закінчення дії кредитного договору 19.05.15р.) відповідач звернувся до позивача з вимогою (повідомленням) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 175051,04 грн. яка складається з: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 0,00 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді ОСОБА_4» складає 0,00 грн.; несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 55021,19грн.; штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 договору - 6072,81грн.; витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника у відповідності до договору - 7 452,85грн.; штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту - 106 504,19грн.; компенсація страхових платежів відповідно до ст. 5.6. договору - 0,00 грн.

До вимоги (повідомлення) доданий лист щодо сплати заборгованості від 17.06.2015р., в якому повідомляється про заборгованість в сумі 55898,96 грн. згідно виставлених рахунків № 00249508 від 06.03.15р. на суму в розмірі 17944, 80 грн. та пеню 68,83 грн.; №00256125 від 06.04.15р. на суму в розмірі 19541,90 грн. та пеню 74,96 грн.; № 00262354 від 06.05.15р. на суму 17534,49 грн. та пеню 67,26 грн.; штраф в сумі 666,72 грн.

03.07.2015р. відповідач звернувся до позивача з вимогою (повідомленням) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 170176,99 грн. та складається з: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 0,00 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді ОСОБА_4» складає 0,00грн.; несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 55 980,76 грн.; штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 договору - 6 556,17 грн.; витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника у відповідності до договору - 7 592,56 грн.; штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту - 97890,51 грн.; компенсація страхових платежів відповідно до ст. 5.6. договору - 0,00 грн.

Згідно наведених вище вимог (повідомлень) від 17.06.2015р. та 03.07.2015р., вбачається суттєві розбіжності в сумах вимог, при цьому станом на 17.06.2015р. сума вимоги становила 175051,04 грн., а 03.07.2015 - 170176,99 грн.

09.09.2015р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 вчинено виконавчий напис серії НАО №454689 зареєстрований у реєстрі за №816 від 09.09.2015р., яким запропоновано звернуто стягнення на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», номер шасі WV1ZZZ2EZB6003880, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ТОВ «ОЛБІСагро», код 36751031смт. Глибока, Чернівецької області, вул. Алекулова, 26, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №737381б виданого ВРЕР для обслуговування міста Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, 21.05.2011р. За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» на загальну суму 226168,96 грн.

21.12.2015р., старшим державним виконавцем Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_5 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 09.09.2015р. про звернення стягнення на предмет застави.

Позивач вказує, що виконавчий напис від 09.09.2015р. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», розділу 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, п.287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до приписів ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Виходячи з приписів частини другої статті 50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 названого Закону нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах за участю боржника і стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача або за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса за вибором позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме:

- передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом;

- продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;

- відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;

- переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, не передбачено.

Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу».

Пункт 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса було доповнено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року.

У пункті 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» зазначено, що дія цього Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності.

Крім того з положень ст. 5 ЦК України вбачається, що новий акт цивільного законодавства застосовується лише до тих прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Новому закону зворотної сили не надано (ст. 58 Конституції України).

Отже, положення Закону України «Про заставу» у частині здійснення звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не підлягають застосуванню до спірних правовідносин як такі, що суперечать нормам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, щодо позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Судом установлено, що на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору (19 травня 2011 року) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, а тому вчинений виконавчий напис нотаріуса не може підлягати виконанню.

Судом взято до уваги правову позицію Верховного Суду України викладену, зокрема, у Постанові Верховного Суду України від 09.07.2014 у справі № 6/89цс14.

Згідно з частиною 1 статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса не відповідає вимогам Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин (19 травня 2011 року), відтак позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису, вчиненого нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, таким, що не підлягає виконанню - підлягають задоволенню.

Стосовно доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву вх. № 444 від 04.02.2016р., щодо набрання чинності змін до ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (п. 5 ч. 1 ст. 26 ), яким передбачено позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом реалізації заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису (09 вересня 2015 року), до уваги суду не береться, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент укладення кредитного договору (19 травня 2011 року) у ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, отже дія п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону не поширюється на кредитні договори, укладені до 16 жовтня 2011 року.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, серії НАО №454689 зареєстрований у реєстрі за №816 від 09.09.2015р., яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», номер шасі WV1ZZZ2EZB6003880, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ОЛБІСагро», , 60400, смт. Глибока, Чернівецької області, вул. Алекулова, 26, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ №7373816 виданого ВРЕР для обслуговування міста Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, 21.05.2011 таким, що не підлягає виконанню.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (м. Київ, проспект Павла Тичини, 1-В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОЛБІСагро» (Чернівецька область, смт. Глибока, вул. Алекулова, 26, ) судовий збір в сумі 1378 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

«Повне рішення складено 05.02.2016 року»

Суддя М.В. Швець