КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа№ 910/25104/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Сотнікова С.В.

Гарник Л.Л.

з участі представників:

ПО "ОКУАСП" - Молчанов П.В., довір. б/н від 31.12.2015

ПП "Арабіка" - Іванів О.О., довір. б/н від 13.11.2015

ОКУ "УЛМП" - Іванів О.О., довір. б/н від 03.11.2015

розглянувши апеляційну скаргу приватної організації "Організація

колективного управління авторськими та суміжними правами"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015

у справі №910/25104/15 (суддя: Зеленіна Н.І.)

за позовом приватної організації "Організація колективного управління

авторськими та суміжними правами"

в інтересах: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "УМІГ Мьюзік"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "МУН РЕКОРДС"

до приватного підприємства "Арабіка"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

організація колективного управління "Українська ліга музичних

прав"

про стягнення 24360 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 (суддя Зеленіна Н.І.) у справі №910/25104/15 у задоволенні позову приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" (далі - ПО "ОКУАСП") в інтересах: 1) товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "УМІГ Мьюзік", 2) ТОВ "МУН РЕКОРДС" до приватного підприємства (далі - ПП) "Арабіка" за участі третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - організації колективного управління "Українська ліга музичних прав" (далі - ОКУ "УЛМП") про стягнення 24360 грн відмовлено.

Не погоджуючись, ПО "ОКУАСП" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі №910/25104/15 і прийняти нове, яким позов задовольнити. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 (в складі колегії суддів: головуючий - Верховець А.А., судді Пантелієнко В.О., Шипко В.В.) скаргу прийнято до провадження, призначено до розгляду в судовому засіданні 09.02.2016.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 09.02.2016, у зв'язку з перебуванням судді Шипка В.В. на лікарняному, судді Пантелієнка В.О. у відпустці для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів Сотнікова С.В., Гарник Л.Л. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.02.2016 апеляційну скаргу ПО "ОКУАСП" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі №910/25104/15 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженого рішення, скаржником зазначено про порушення норм процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення, наголошено на тому, що судом залишено поза увагою, що предметом договору, укладеного між ПП "Арабіка" та ОКУ "УЛМП", є надання права користування об'єктами суміжних прав (фонограм), тоді як ПП "Арабіка" було порушено майнові авторські права, за захистом яких звернулось ПО "ОКУАСП" в інтересах ТОВ "УМІГ Мьюзік", ТОВ "МУН РЕКОРДС", наголошено, що ПП "Арабіка" не отримано в установленому порядку дозвіл на використання майновими авторськими правами. Наведені доводи і міркування в підтвердження викладених обставин.

ПП "Арабіка" через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду було подано відзив на апеляційну скаргу ПО "ОКУАСП", ОКУ "УЛМП" - заперечення на апеляційну скаргу, в яких викладено доводи на користь необґрунтованості скарги, зазначено про те, що предметом договору, укладеного між ПП "Арабіка" та ОКУ "УЛМП", є надання право використання об'єктів авторських прав шляхом публічного виконання, у т.ч. фонограм і їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконання зі сплатою ОКУ "УЛМП", як організації колективного управління авторськими майновими правами суб'єктів авторського права, винагороди (роялті) за таке використання. Зазначено про те, що згідно з умовами договору ПП "Арабіка" отримало дозвіл на використання майнових авторських прав.

Досліджуючи матеріали справи, оцінюючи наявні докази, колегія суддів відзначає, згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у т.ч. іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відповідно до ст. 4, 4-1 ГПК України господарський суд вирішує спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду. Згідно з ст. 99, ч. 2, 3 ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ПО "ОКУАСП", подану на рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі №910/25104/15, відзив ПП "Арабіка" на апеляційну скаргу, заперечення ОКУ "УЛМП" на апеляційну скаргу, обставини справи в їх сукупності, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскаржене рішення залишенню без змін, зважаючи на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів, що не заперечується учасниками провадження у справі і підтверджується наявними актами фіксації №06/01/15 від 15.01.2015, №10/01/15 від 19.01.2015, наданими ПО "ОКУАСП", в приміщені закладу "Портер Паб" за адресою: м. Київ , Майдан Незалежності б.2-А та за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка 61 відповідно, в яких господарську діяльність здійснює ПП "Арабіка" (відповідач) публічно виконувались музичні твори за допомогою наявного в приміщеннях закладів обладнання, серед яких публічно виконувались музичні твори "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконані ОСОБА_7 та "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3, автор тексту - ОСОБА_4, автори музики - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6).

В засіданні суду апеляційної інстанції 09.02.2016 скаржником у т.ч. визнано, що публічне виконання музичних творів здійснювалось за допомогою технічних пристроїв шляхом відтворення фонограм (примірників її копій) - звукозапису на відповідному носії (магнітній стрічці чи магнітному диску, грамофонній платівці, компакт-диску тощо) виконання або будь-яких звуків, крім звуків у формі запису, що входить до аудіовізуального твору, у місцях, де були присутні чи могли бути присутніми треті особи - відповідно відвідувачі приміщень закладу "Портер Паб" за адресою: м. Київ , Майдан Незалежності б.2-А та за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка 61, в яких господарську діяльність здійснює ПП "Арабіка".

ПО "ОКУАСП" є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності Свідоцтвом про облік організацій колективного управління №18/2011 від 24.01.2011. Між ПО "ОКУАСП", як організацією, та ТОВ "УМІГ Мьюзік" (позивач-1), як видавником, 01.01.2014 укладено Договір №АУ003К про управління майновими авторськими правами, також між ПО "ОКУАСП", як організацією, та ТОВ "Мун Рекордс" (позивач-2), як видавником, 17.05.2012 укладений договір №17052012/01 про управління майновими авторськими правами.

Відповідно до п. 2.1 Договору №АУ003К Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання творів, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання. Згідно з п. 2.1. Договору №17052012/01 видавник доручає організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на Твори, перелік яких додається до цього Договору, а саме дозволяти від імені Видавника використання Творів Користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання. Пунктом 3.2.7. названого договору у разі виявленні порушень майнових прав, Видавник надає Організації необхідні повноваження для захисту прав здійснення представництва інтересів Правовласника в суді (п. 8.3. Договору №АУ003К).

На підставі Договору №АУ003К ПО "ОКУАСП" від ТОВ "УМІГ Мьюзік" передано повноваження здійснювати колективне управління майновими правами, а саме: дозволяти або забороняти від імені Видавника використання, а також збирати винагороду (роялті) за використання, зокрема, твору "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор тексту та виконавець ОСОБА_7), на які позивач-1 отримав права за договором про передачу авторських і суміжних прав №НЛВ - 138/15 від 31.12.2014. На підставі Договору №17052012/01 ПО "ОКУАСП" від ТОВ "Мун Рекордс" - твору "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3, автор тексту - ОСОБА_4, автори музики - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6), на які позивач-2 отримав права за договором про передачу авторських і суміжних прав №901/01-01-13 від 01.01.2013.

ПО "ОКУАСП" в обґрунтування поданого позову посилалось на те, що відповідачем 15 і 19 січня 2015 року порушено виключні майнові авторські права щодо музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор тексту та виконавець ОСОБА_7) та "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3, автор тексту - ОСОБА_4, автори музики - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6), на підтвердження чого, зокрема, надано згаданий вище акт фіксації №06/01/15 від 15.01.2015, акт фіксації №10/01/15 від 19.01.2015.

ПП "Арабіка" та ОКУ "УЛМП" проти позвоу заперечували, посилаючись на те, що 05.12.2014 між відповідачем ПП "Арабіка" та ОКУ "УЛМП" укладено договір про надання права використання об'єктів майнових авторських прав, у т.ч. публічного виконання музичних творів за допомогою технічних пристроїв шляхом відтворення фонограм (примірників її копій) - звукозапису на відповідному носії (магнітній стрічці чи магнітному диску, грамофонній платівці, компакт-диску тощо) виконання або будь-яких звуків, крім звуків у формі запису, що входить до аудіовізуального твору, у місцях, де були присутні чи могли бути присутніми треті особи - відповідно відвідувачі приміщень закладу "Портер Паб" за адресою: м. Київ , Майдан Незалежності б.2-А та за адресою: м. Київ, бульвар Шевченка 61, в яких господарську діяльність здійснює ПП "Арабіка".

ОКУ "УЛМП", як і ПО "ОКУАСП", є організацією колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 22.08.2003 №5/2003, й зареєстровано такою набагато раніше ПО "ОКУАСП" (свідоцтво про облік організацій колективного управління №18/2011 від 24.01.2011).

Відповідно до п. 1.1. Договору від 05.12.2014, його предметом є умови використання ПП "Арабіка" способом публічного виконання у зазначених в Додатках до цього Договору закладах, що належать ПП "Арабіка", фонограм (відеограм), їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань (далі разом - Фонограми) та сплати ОКУ "УЛМП", як організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виконавців, виробників фонограм, виробників відеограм, організацій мовлення, винагороди (роялті) за таке використання Фонограм. ПП "Арабіка" зобов'язується сплачувати ОКУ "УЛМП" узгоджену в Додатках до цього Договору винагороду за публічне виконання Фонограм.

За умовами п. п. 2.1. - 2.2.1. вказаного Договору, ОКУ "УЛМП" зобов'язується самостійно розподіляти та сплачувати правовласникам винагороду, отриману від ПП "Арабіка". Зобов'язується самостійно вести всі переговори з третіми особами з приводу публічного виконання Фонограм в закладах (вказаних у Додатках до цього Договору), що належать ПП "Арабіка". Дією цього пункту також регулюються випадки виникнення претензій третіх осіб щодо такого публічного виконання, за умови належного виконання ПП "Арабіка" умов цього Договору. ПП "Арабіка" зобов'язується не пізніше п'яти днів після закінчення звітного місяця виплачувати ОКУ "УЛМП" винагороду, узгоджену Сторонами у відповідних Додатках до цього Договору. Компанія перераховує винагороду на розрахунковий рахунок Ліги, який зазначено в п. 4 цього Договору.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і є укладеним на невизначений строк. При цьому п.2.2.1, 2.2.5. Договору залишаються в силі до повного виконання ПП "Арабіка" своїх зобов'язань, що виникли під час дії цього Договору. Даний договір може бути розірваним в односторонньому порядку, через два календарних місяця з моменту відправлення повідомлення про розірвання Договору на юридичну адресу іншої Сторони Договору. Як зазначали ОКУ "УЛМП" та ПП "Арабіка", Договір не розірваний і є чинним до теперішнього часу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 426 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності. Згідно з п. 5 ст. 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права" (далі - Закон), автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору. Відповідно до п. 2, 7 ч. 3 ст. 15 Закону виключним правом автора (чи особи, яка має авторське право) є в тому числі право на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами.

Згідно з ст. 31, 32, 33 Закону використання творів допускається виключно на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами. Відповідно до ст. 50 Закону, порушенням авторського права є, зокрема, вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб'єктів авторського права, визначені ст. 15 Закону, з урахуванням передбачених ст. 21-25 Закону обмежень. Зі змісту наведених норм Закону вбачається, що таким порушенням, зокрема, є використання творів не на основі авторського договору з автором або іншою особою, що має авторське право, або з організацією колективного управління, яким об'єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами

Відповідно до ст. 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

У п. 28 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що з огляду на приписи ст. 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Статтею 49 Закону встановлено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень такі функції:

а) погоджувати з особами, які використовують об'єкти авторського права і (або) суміжних прав, розмір винагороди під час укладання договору;

б) укладати договори про використання прав, переданих в управління. Умови цих договорів повинні відповідати положенням ст. 31-33 Закону;

в) збирати, розподіляти і виплачувати зібрану винагороду за використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб'єктам прав відповідно до Закону;

г) вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством, необхідні для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів.

Суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладання договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у п. 49-1 постанови Пленуму від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", господарським судам необхідно мати на увазі, що згідно з приписами пункту "в" ч. 1 ст. 49 Закону до функцій організацій колективного управління належить збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об'єктів авторського і (або) суміжних прав не лише суб'єктам авторського і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також й іншим суб'єктам прав відповідно до цього Закону.

Водночас згідно з положеннями ч. 2 ст. 49 Закону суб'єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об'єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об'єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об'єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб'єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об'єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію 27 телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо).

Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб'єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб'єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Згідно з п. "г" ч. 1 ст. 49 Закону, організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №5 "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" зазначено, що відповідно до ст. 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Відповідно до п. 49 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із ст. 42, 43 Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі. В інших випадках, ніж передбачені згаданими статями - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Статтею 1108 ЦК України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об'єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об'єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об'єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об'єкта у зазначеній сфері.

Згідно зі ст. 1109 цього ж Кодексу, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким в цілому погоджується і суд апеляційної інстанції, що відповідач, використовуючи при здійсненні власної господарської діяльності музичні твори шляхом їх публічного сповіщення, в т.ч. "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор тексту та виконавець ОСОБА_7) та "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3, автор тексту - ОСОБА_4, автори музики - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6), діяв у відповідності до вимог Цивільного кодексу України та Закону України "Про авторське право і суміжні права". З метою правомірного використання музичних творів та сплати винагороди за таке використання, ПП "Арабіка" укладено відповідний договір з організацією колективного управління майновими авторськими правами - ОКУ "УЛМП".

Суд першої інстанції зазначав, що ОКУ "УЛМП" відповідно до чинного законодавства України, як організація колективного управління, має право дозволяти використання об'єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку. З метою встановлення дійсних обставин справи суд витребовував від позивачів (ПО "ОКУАСП", яка звернулась за захистом прав інтелектуальної власності) докази виключення з управління третьої особи - ОКУ "УЛМП" музичних творів "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор тексту та виконавець ОСОБА_7) та твору "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3, автор тексту - ОСОБА_4, автори музики - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6) станом на 15.01.2015 та на 19.01.2015, проте таких доказів суду не надано. Відповідних доказів не надано і в суді апеляційної інстанції. Звертаючись з апеляційною скаргою, ПО "ОКУАСП" не вказано ані про факт їх вилучення, ані про наявність і можливість / неможливість подання відповідних доказів.

Позиція скаржника фактично зведена до тлумачення умов укладеного між ОКУ "УЛМП" та ПП "Арабіка" договору про надання права використання об'єктів майнових авторських прав, згідно з яким ОКУ "УЛМП" надано ПП "Арабіка" лише право використання об'єктів суміжних прав, поняття яких є дещо вужче загального визначення і змісту майнових авторських прав, які, на думку скаржника, перебувають у виключному управлінні ПО "ОКУАСП", що ПП "Арабіка" не отримало у встановленому Законом порядку дозвіл в ПО "ОКУАСП" на використання майнових авторських прав, і окремі з цих прав порушені в даному випадку. З тим, такі доводи скаржника спростовуються визнанням ним же тих обставин, що "порушення" відбулось шляхом публічного виконання фонограм музичних творів за допомогою наявного в приміщеннях закладів відповідача обладнання - фіксовано лише використання суміжних прав. Надаючи оцінку таким доводам слід зазначити й наступне.

Як вбачається з умов укладеного між ПО "ОКУАСП" та ТОВ "УМІГ Мьюзік" (позивач-1) Договору №АУ003К від 01.01.2014, а також укладеного між ПО "ОКУАСП" та ТОВ "Мун Рекордс" (позивач-2) договору №17052012/01 від 17.05.2012 (про управління майновими авторськими правами), а так само умов укладеного між ТОВ "УМІГ Мьюзік" та ТОВ "Національне музичне видавництво" (РФ, м. Москва), між ТОВ "Мун Рекордс" та ТОВ "Музика для мас" (РФ, м. Москва) жодна з цих осіб не є володільцем виключним майнових авторських прав на твір "ІНФОРМАЦІЯ_2" (виконавець ІНФОРМАЦІЯ_3, автор тексту - ОСОБА_4, автори музики - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6), і тим паче "ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор тексту та виконавець ОСОБА_7) - товариствами передавались одна одній колективні права, які і передані ПО "ОКУАСП", яка звернулась за їх захистом.

При цьому товариствами з обмеженою відповідальністю фактично передані одна одній суміжні і не виключні права: «право використання запису виконання і фонограми виконання (п. 2.1.1. договору між ТОВ "Мун Рекордс" та ТОВ "Музика для мас"), «"видавець" відносно творів, фонограм (відеограм) на протязі строку дії договору має право надавати дозволи, укладати субліцензійні договори» (п.п. 13 п. 2.1.1, п.п. 12 п. 2.1.2, п.п. 10 п. 2.1.3 договору між ТОВ "УМІГ Мьюзік" та ТОВ "Національне музичне видавництво"). Матеріали справи й не містять яких-небудь інших доказів наявності в ТОВ "Музика для мас", ТОВ "Національне музичне видавництво" заявлених прав, окрім їх декларування.

Згідно з ст. 7, 8 Закону суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у ч. 1 ст. 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, у т.ч. музичні твори з текстом і без тексту. До майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать виключне право на використання твору, виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями ст. 31 цього Закону (ч. 1 ст. 15 Закону).

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти відтворення, публічне виконання і сповіщення творів, здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів. Цей перелік не є вичерпним (ч. 3 ст. 15 Закону). Статтею 17 Закону визначено, що авторами аудіовізуального твору є: режисер-постановник; автор сценарію і (або) текстів, діалогів; автор спеціально створеного для аудіовізуального твору музичного твору з текстом або без нього; художник-постановник; оператор-постановник. Одна і та сама фізична особа може суміщати дві або більше із наведених у цій частині авторських функцій.

Якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом.

Автори, твори яких увійшли як складова частина до аудіовізуального твору (як тих, що існували раніше, так і створених у процесі роботи над аудіовізуальним твором), зберігають авторське право кожний на свій твір і можуть самостійно використовувати його незалежно від аудіовізуального твору в цілому, якщо договором з організацією, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи з продюсером аудіовізуального твору не передбачено інше.

Об'єктами суміжних прав, незалежно від призначення, змісту, оцінки, способу і форми вираження, є: а) виконання літературних, драматичних, музичних, музично-драматичних, хореографічних, фольклорних та інших творів; б) фонограми, відеограми; в) передачі (програми) організацій мовлення (ст. 35 Закону). Згідно з ст. 36 Закону суб'єктами суміжних прав є: а) виконавці творів, їх спадкоємці та особи, яким на законних підставах передано суміжні майнові права щодо виконань; б) виробники фонограм, їх спадкоємці (правонаступники) та особи, яким на законних підставах передано суміжні майнові права щодо фонограм; в) виробники відеограм, їх спадкоємці (правонаступники) та особи, яким на законних підставах передано суміжні майнові права щодо відеограм; г) організації мовлення та їх правонаступники.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Серед наявних матеріалів справи, і зокрема наданих ПО "ОКУАСП" доказів, не містяться тих, які б підтверджували набуття організацією статусу суб'єкта авторського права - як вбачається, остання не автором чи спадкоємцем авторів творів (ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ін.), особою, якій автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права, особою, яка укладала договір про створення аудіовізуальних творів, вносила внесок у їх створення, укладало договір з організацією, якій передані майнові права, що здійснює (-вало) виробництво аудіовізуального твору тощо, в розумінні ст. 36 Закону ПО "ОКУАСП" не є суб'єктом і суміжних прав - лише організацією колективного управління майновими правами, якій, відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами. Окрім копії свідоцтва про облік організації колективного управління ПО "ОКУАСП" фактично і не надано доказів доручення (права) суб'єктами авторського і суміжних прав управління відповідними майновими правами.

З урахуванням викладених вище обставин суд апеляційної інстанції в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції, розглянувши в процесі всі обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, за наслідками розгляду апеляційної скарги, перевірки законності та обґрунтованості рішення у повному обсязі, повторно розглянувши справу, вбачає доводи апеляційної скарги такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду (перегляду) справи, оскаржене рішення суду такими, що в цілому відповідає вимогам законності та обґрунтованості у зв'язку з чим підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватної організації "Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2015 у справі №910/25104/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили

Повний текст постанови складено 11.02.2016

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді С.В. Сотніков

Л.Л. Гарник