РІШЕННЯ

09.02.2016Справа №910/31438/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/31438/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдинг», м. Київ,

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за участю представників:

позивача - Бевза А.С. (довіреність від 12.10.2015 № б/н);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» (далі - ТОВ «КрАЗ Лізинг») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдинг» (далі - ТОВ «Делюкс-Білдинг») про витребування майна (вантажного автомобіля самоскида Mersedes Benz Actors 41 40 K, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_2), що перебуває у незаконному володінні та передачу його в розпорядження позивачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31438/15 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.01.2016.

28.12.2015 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

21.01.2016 позивач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

Суд визнав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 розгляд справи було відкладено на 09.02.2016, у зв'язку з неявкою представників сторін.

08.02.2016 позивач подав суду клопотання про долучення довідки про вартість майна та заяву про зміну підстав позову, в якій вказав таке:

- 27.07.2015 позивач надіслав відповідачу письмове повідомлення про дострокове розірвання договору від 09.09.2013 № 013/13 ОЛ ЮО АВ оперативного лізингу (далі - Договір) в односторонньому порядку та припис про зобов'язання відповідача припинити експлуатацію предмету лізингу та безспірно передати його позивачу 05.08.2015 о 12:00 - 13:00 за адресою: м. Бровари, Київська область, вул. Щолківська, 37 (лист від 27.07.2015 № 368);

- відповідач у визначені строки не з'явився, предмет лізингу не передав;

- таким чином, позивач вважає, що Договір було достроково розірвано в односторонньому порядку з 05.08.2015;

- позивач наголошує на підставі неправомірного користування спірним майном, а саме: відповідачем неналежним чином було виконано умови Договору в частині сплати лізингових платежів, що свідчить про відсутність правових підстав для користування відповідачем спірним майном, тобто необхідність його повернення позивачу як законному власнику;

- позивач вважає, що предмет лізингу підлягає негайному поверненню відповідачем.

09.02.2016 відповідач подав суду заяву про перенесення судового засідання, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку директора.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до частини першої статті 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Заява про перенесення судового засідання мотивована тим, що директор ТОВ «Делюкс-Білдинг» буде знаходитися у відрядженні з 09.02.2016 по 21.02.2016, довідка про що буде подана пізніше.

Разом з тим, відповідач не подав жодного документального підтвердження неможливості явки повноважного представника у судове засідання, у зв'язку із перебуванням директора у відрядженні (копія наказу про відрядження, квитків тощо); також, заявник не вказав куди саме у відрядження направляється директор.

Крім того, відповідно до частин першої - третьої статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Таким чином, стаття 28 ГПК України не обмежує коло осіб, які можуть представляти інтереси юридичної особи в суді.

Слід зазначити, що до заяви було додано довіреність від 08.02.2016 № б/н, яка видана ТОВ «Делюкс-Білдинг» ОСОБА_2. Вказаною довіреністю ОСОБА_2 уповноважено бути представником відповідача, зокрема, і у судових органах.

Відповідач не пояснив чому у судове засідання не може з'явитися повноважний представник, зокрема, ОСОБА_2

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви відповідача про перенесення судового засідання.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Отже, відкладення розгляду справи є недоцільним і таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2016 надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав повністю.

Представники відповідача у судове засідання не з'явилися, вимоги ухвал суду не виконали, відзив на позовну заяву не подали.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал і рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

До матеріалів справи долучено конверти з ухвалами суду, які повернуті з адреси відповідача з відмітками пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення - адресат відсутній».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 09.02.2016 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

У судовому засіданні 09.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

09.09.2013 ТОВ «КрАЗ Лізинг» (лизингодавець) та ТОВ «Делюкс-Білдинг» (лізингоодержувач) було укладено Договір, за умовами якого:

- предметом Договору є надання лізингодавцем у платне користування (оперативний лізинг) лізингоодержувачу предмету лізингу: Mersedes Benz Actors 41 40 K, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_2, на визначений Договором строк, за встановлену лізингодавцем плату (лізингові платежі) (пункт 1.1 Договору);

- протягом дії Договору предмет лізингу є власністю лізингодавця (пункт 1.2 Договору);

- строк, на який предмет лізингу передається у оперативний лізинг, становить 31 місяць з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі предмету лізингу (пункт 2.1 Договору);

- лізингоодержувач сплачує лізингодавцеві лізингові платежі відповідно щомісячно до 05 (п'ятого) числа за поточний місяць (пункт 3.1 Договору);

- у випадку дострокового припинення Договору лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцеві предмет лізингу в робочому непошкодженому стані з врахуванням нормативного зносу (пункт 4.9 Договору);

- Договір може бути достроково розірваний (припинений) за згодою сторін, або лізингодавцем у односторонньому порядку відповідно до пункту 16.2 Договору (пункт 16.1 Договору);

- лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати Договір у випадках, коли лізингоодержувач, зокрема: порушив пункт 3.1 Договору; не сплачує лізингові платежі протягом тридцяти календарних днів з дня настання строку платежу (підпункти 16.2.2 та 16.2.3 пункту 16.2 Договору);

- у випадку розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи лізингодавця, Договір вважається розірваним, якщо лізингодавець письмово повідомив лізингоодержувача про свої наміри не раніше ніж за десять календарних днів та вказав причини розірвання Договору, безспірно або за згодою сторін вилучив у лізингоодержувача предмет Договору (пункт 16.3 Договору);

- Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором (пункт 18.1 Договору).

Сторонами були укладені договір від 25.12.2013 № 1 про внесення змін до Договору та договір від 05.05.2014 № 2 про внесення змін до Договору, якими, зокрема, сторони погодили графіки та суму лізингових платежів.

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - директором ОСОБА_3, який діяв на підставі статуту, та від відповідача -директором ОСОБА_4, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частинами першою та другою статті 292 Господарського кодексу України передбачено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Оперативний лізинг (оренда) - це господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає передачу орендарю основного фонду, придбаного або виготовленого орендодавцем, на умовах інших, ніж ті, що передбачаються фінансовим лізингом (орендою) (стаття 14 Податкового кодексу України).

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором оперативного лізингу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

10.09.2013 позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу, що підтверджується актом приймання-передачі предмету лізингу від 10.09.2013 № 069/13.

ТОВ «Делюкс-Білдинг» неналежним чином виконувало умови Договору, а саме несвоєчасно та не у повному обсязі перераховувало лізингові платежі, внаслідок чого, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2014 склала 297 721,83 грн.

Сторонами було оформлено та підписано акт звіряння взаємних розрахунків за період 2014, в якому ТОВ «Делюкс-Білдинг» підтвердило наявність боргу.

Позивач зазначає, що на момент звернення до суду заборгованість відповідача за Договором складає 486 256,83 грн.; доказів протилежного ТОВ «Делюкс-Білдинг» суду не подало.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою припинити порушення умов Договору та виконати взяті на себе фінансові зобов'язання шляхом надсилання відповідних листів та претензій (від 24.06.2014 № 285; від 07.08.2014 № 438; від 12.08.2014 № 442; від 08.10.2014 № 540; від 23.12.2014 № 661; від 11.06.2015 № 286; від 15.07.2015 № 334).

Відповідач залишив звернення позивача без відповіді та належного реагування; умови Договору не виконав та заборгованість не погасив.

Разом з тим, 27.07.2015 позивач надіслав відповідачу письмове повідомлення про дострокове розірвання Договору в односторонньому порядку (лист від 27.07.2015 № 363) та припис про зобов'язання ТОВ «Делюкс-Білдинг» припинити експлуатацію предмету лізингу та безспірно передати його ТОВ «КрАЗ Лізинг» 05.08.2015 о 12:00 - 13:00 за адресою: м. Бровари, Київська область, вул. Щолківська, 37 (від 27.07.2015 № 357).

Факт надсилання вказаного листа та припису на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 28.07.2015, копія якого долучена до матеріалів справи.

ТОВ «Делюкс-Білдинг» за вказаною адресою предмет лізингу не передало і жодним чином не відреагувало.

Відповідно до частин першої та третьої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, Договір достроково розірвано з 05.08.2015.

Позивач документально підтвердив право власності на предмет лізингу, а саме вантажного автомобіля самоскида Mersedes Benz Actors 41 40 K, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_2.

Так, до матеріалів справи долучено копію Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4

Також, позивач надав суду балансову довідку від 08.02.2016 № б/н, з якої вбачається, що балансова (залишкова) вартість об'єкта лізингу складає 50 084,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із частинами першою та другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями частин першої та другої статті 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник вправі вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння, а також належного йому майна, придбаного володільцем від особи, яка не мала права його відчужувати. Власник вправі витребувати своє майно від особи, у якої воно фактично знаходиться у незаконному володінні.

При вирішенні спорів про витребування майна з чужого незаконного володіння відповідно до статей 387, 388 ЦК необхідно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника або особи, якій він передав його у володіння, за наявності на це згоди законного розпорядника зазначеного майна (постанова Верховного Суду України від 28.03.2011 зі справи №3-17гс11).

Матеріалами справи підтверджено, що спірне майно було передано позивачем відповідачу у оперативний лізинг за актом приймання-передачі предмету лізингу від 10.09.2013 № 069/13, тому факт вибуття спірного майна з володіння позивача (власника) сторонами не заперечується.

Як на підставу неправомірного користування спірним майном позивач вказує на те, що відповідачем неналежним чином було виконано умови Договору в частині сплати лізингових платежів, внаслідок чого, Договір достроково розірвано, що свідчить про відсутність правових підстав для користування відповідачем спірним майном, тобто необхідність його повернення позивачу як законному власнику.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдинг» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А; ідентифікаційний код: 34288914) вантажний автомобіль самоскид Mersedes Benz Actors 41 40 K, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № шасі НОМЕР_3, номер двигуна НОМЕР_2, шляхом передачі його в розпорядження товариству з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-Б; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 13, оф. 129; ідентифікаційний код: 34979070).

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Делюкс-Білдинг» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 2-А; ідентифікаційний код: 34288914) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КрАЗ Лізинг» (01015, м. Київ, вул. Івана Мазепи, 11-Б; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, 13, оф. 129; ідентифікаційний код: 34979070) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідні накази.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 15.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук