ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.16р. Справа № 904/10553/15

За позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Орджонікідзевського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго", м. Орджонікідзе Дніпропетровської області

про стягнення 1 180 263,42 грн. за поставлений природний газ, 268 584,19 грн. пені, 54 839,88 грн. 3% річних, 819 869,42 грн. інфляційних втрат

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 14-127 від 13.05.2014 року, представник

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 20 від 16.01.2016 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду із позовом про стягнення з Орджонікідзевського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго" заборгованості у сумі 2 323 556,91 грн. з яких:

- 1 180 263,42 грн. основний борг за природний газ спожитий з січня по грудень 2014 року;

- 268 584,19 грн. пеня за загальний період з 15.02.2014 року по 11.11.2015 року;

- 54 839,88 грн. 3% річних за загальний період з 15.02.2014 року по 11.11.2015 року;

- 819 869,42 грн. інфляційні втрати за загальний період з лютого 2014 року по вересень 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 978/14-КП-3 купівлі-продажу природного газу від 24.01.2014 року в частині своєчасної та повної оплати за газ поставлений за Актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 1 740 184,02 грн.:

- від 31.01.2014 року за січень 2014 року на суму 609 359,15 грн.;

- від 28.02.2014 року за лютий 2014 року на суму 402 014,09 грн.;

- від 31.03.2014 року за березень 2014 року на суму 94 698,35 грн.;

- від 31.10.2014 року за жовтень 2014 року на суму 3 824,26 грн.;

- від 30.11.2014 року за листопад 2014 року на суму 133 829,22 грн.;

- від 31.12.2014 року за грудень 2014 року на суму 496 458,95 грн.

28.01.2016 року відповідач надав до суду відзив відповідно до якого не заперечує щодо наявності суми основного боргу 1 180 263,42 грн., але своє не виконання умов договору пояснює тим, що Орджонікідзевське міське комунальне підприємство "Орджонікідзетеплоенерго" перебуває у скрутному фінансово-економічному становищі, таким чином воно не мало можливості своєчасно розрахуватись з публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". Також відповідач зазначає на наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення шляхом одномоментного погашення існуючої заборгованості:

- скрутне фінансово-економічне становище підприємства, спричинене кризою неплатежів населення за спожиту теплову енергію та плановою збитковістю тарифу більш ніж 34,4% теплової енергії, що виробляється підприємством і постачається населенню;

- заборгованість населення перед відповідачем за спожиту теплову енергію в сумі 22 547,7 тис. грн.;

- заборгованість бюджетних організацій перед відповідачем за спожиту теплову енергію в сумі 1 301,1 тис.грн.

Крім того, відповідач вказує, що одномоментне погашення заборгованості та стягнення пені і штрафних санкцій з відповідача призведе до затримання виплати заробітної плати працівникам підприємства, нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату прибуткового податку з громадян, платежів до соціальних фондів, а також до несвоєчасної сплати внесків і нарахувань до Пенсійного фонду, несвоєчасної сплати платежів за використання електроенергії та, як слідство, відключення НКП "Нікопольтеплоенерго" від газу та електроенергії, що призведе до повної зупинки виробничого процесу, враховуючи соціальну значимість підприємства для функціонування інфраструктури міста, та те, що все майно підприємства є власністю територіальної громади міста і Орджонікідзевське міське комунальне підприємство "Орджонікідзетеплоенерго" не власником цього майна. На підставі зазначеного відповідач просить суд:

- зменшити розмір пені належної до стягнення;

- відстрочити виконання рішення строком на 1 рік;

- розстрочити погашення боргу, штрафні санкції та пеню з відображенням рішення про розстрочення боргу, штрафних санкцій та пені частками строком на п'ять років з січня 2014 року по грудень 2022 року.

Представник позивача у судовому засідання заперечував проти відстрочення та розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2015 року порушено провадження у справі № 904/10553/15 та розгляд справи призначено на 29.12.2015 року, після чого розгляд справи відкладався до 28.01.2016 року.

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні від 28.01.2016 року було оголошено перерву до 09.02.2016 року.

У судовому засіданні 09.02.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (далі - продавець, позивач) та Орджонікідзевським міським комунальним підприємством "Орджонікідзетеплоенерго" (далі - покупець, відповідач) укладено договір № 978/14-КП-3 купівлі-продажу природного газу (далі - договір) відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ), на умовах цього договору.

За пунктом 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (далі - споживачам покупця).

Пунктом 2.1. передбачено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 2 460 тис. куб. м. (два мільйона чотириста шістдесят тисяч куб.м.), у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб.м.):

I квартал - 1 372: січень - 522; лютий - 461; березень - 389;

II квартал - 138: квітень - 138;

III квартал - 0;

IV квартал - 950: жовтень - 142; листопад - 340; грудень - 468.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (пункт 3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу (пункт 3.3. договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4. договору).

Відповідно до пункту 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

Пунктом 5.2. договору (в редакції додаткових угод № 1 від 29.04.2014 року, № 2 від 13.06.2014 року; № 3 від 30.09.2014 року; № 4 від 19.11.2014 року; № 5 від 26.12.2014 року) сторонами узгоджено, що ціна за 1000 куб.м. газу становить: з 01 січня 2014 року - 3 113,00 грн., з 01 квітня 2014 року - 4 020,00 грн., з 01 червня 2014 року - 4 724,00 грн., з 01 вересня 2014 року - 4 874,00 грн., з 01 листопада 2014 року - 5 100,00 грн., з 01 грудня 2014 року - 5 900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%;

- податок на додану вартість за ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами:

з 01 січня та з 01 квітня 2014 року - 287,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 57,40 грн., всього з ПДВ - 344,40 грн. (з урахуванням додаткових угод № 1 від 29.04.2014 року);

з 01 червня 2014 року, з 01 вересня 2014 року, з 01 листопада 2014 року, з 01 грудня 2014 року - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. (з урахуванням додаткових угод № 2 від 13.06.2014 року, № 3 від 30.09.2014 року, № 4 від 19.11.2014 року, № 5 від 26.12.2014 року).

При цьому до сплати за 1000 куб.м. природного газу передбачено:

з 01 січня 2014 року - 3 462,26 грн., крім того ПДВ - 20% - 692,45 грн., всього з ПДВ - 4 154,71 грн.;

з 01 квітня 2014 року - 4 387,40 грн., крім того ПДВ - 20% -877,48 грн., всього з ПДВ - 5 264,88 грн. (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.04.2014 року);

з 01 червня 2014 року - 5 185,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 037,04 грн., всього з ПДВ - 6 222,22 грн. (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 13.06.2014 року);

з 01 вересня 2014 року - 5 338,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 067,64 грн., всього з ПДВ - 6 405,82 грн. (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 30.09.2014 року);

з 01 листопада 2014 року - 5 568,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 113,74грн., всього з ПДВ - 6 682,44грн. (з урахуванням додаткової угоди № 4 від 19.11.2014 року);

з 01 грудня 2014 року - 6 384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ - 7 661,64 грн. (з урахуванням додаткової угоди № 5 від 26.12.2014 року).

Згідно з пунктом 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 року і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Відповідно до умов договору за актами прийому-передачі газу протягом з січня - грудень 2014 року позивач здійснив на користь відповідача подачу та безперервне транспортування природного газу на загальну суму 1 740 184,02 грн., а саме за актами приймання-передачі природного газу:

- від 31.01.2014 року за січень 2014 року - 146,667 тис.куб. м. на суму 609 359,15 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.02.2014 року;

- від 28.02.2014 року за лютий 2014 року - 96,761 тис. куб. м. на суму 402 014,09 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.03.2014 року;

- від 31.03.2014 року за березень 2014 року - 22,793 тис. куб. м. на суму 94 698,35 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.04.2014 року;

- від 31.10.2014 року за жовтень 2014 року - 0,597 тис. куб. м. на суму 3 824,26 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.11.2014 року;

- від 30.11.2014 року за листопад 2014 року - 20,027 тис. куб. м. на суму 133 829,22 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.12.2014 року

- від 31.12.2014 року за грудень 2014 року - 64,798 тис. куб. м. на суму 496 458,95 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.01.2015 року (а.с. 24-29 том 1).

За отриманий газ відповідач розрахувався частково, сплативши 559 920,60 грн. за спожитий газ у січні 2014 року.

За вказаних обставин несплачена відповідачем сума грошових коштів за спожитий газ складає 1 180 263,42 грн.(1 740 184,02 - 559 920,60 = 1 180 263,42 грн.), що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення підпункту 6.1. договору строк оплати спожитого природного газу є таким, що настав.

Доказів оплати природного газу в сумі 1 180 263,42 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

За статтею 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи, що вартість спожитого та несплаченого відповідачем за договором природного газу складає 1 180 263,42 грн., позов у цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Заявлена позивачем до стягнення пеня за несвоєчасну оплату природного газу нарахована ним у загальній сумі 268 584,19 грн. за загальний період із 15.02.2014 року по 11.11.2015 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що розрахунок здійснено вірно.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних встановлено, що вони здійснені вірно, а тому заявлені до стягнення інфляційні втрати у сумі 819 869,42 грн. за загальний період з лютий 2014 року по вересень 2015 року та 3% річних у сумі 54 839,88 грн. за загальний період з 15.02.2014 року по 11.11.2015 року підлягають задоволенню.

Стосовно відзиву відповідача в якому той просить суд зменшити розмір пені суд зазначає таке.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 19 січня 2011 року № 10/224-10 та № 12/63.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження завдання йому відповідачем збитків від порушення прийнятих на cебе грошових зобовязань саме за укладеним із ним договором.

Натомість відповідач, зі свого боку, допущене ним порушення обґрунтував належними і допустимими доказами, які свідчать про поважність причин, обумовлених обєктивними обставинами копією звіту про фінансовий стан на 30 червня 2015 року.

Разом з тим суд приймає до уваги й інтереси позивача, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов, перебуває як і відповідач у скрутному фінансовому становищі, пов'язаному з неплатежами з боку контрагентів, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором право на стягнення неустойки.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З урахуванням викладеного законним і справедливим буде зменшення заявленої позивачем пені на 100 000,00 грн. (268 584,19 - 100 000,00 = 168 584,19 грн.).

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково у сумі 168 584,19 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у загальній сумі 2 223 556,91 грн., з яких 1 180 263,42 грн. - основний борг, 168 584,19 грн. - пеня, 54 839,88 грн. - 3% річних, 819 869,42 грн. - інфляційні втрати.

Заяви відповідача про відстрочення та розстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити його виконання. При цьому слід враховувати приписи статті 121 Господарського процесуального кодексу України про те, що за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з пунктом 7.1.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів" відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо) (п.7.1.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів").

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пункт 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів").

Посилання відповідача на скрутне фінансове становище, не є винятковою обставиною у розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якої можливе надання розстрочки чи відстрочки виконання рішення.

На даний час відповідач продовжує здійснювати свою господарську діяльність, а тому повинно нести й обов'язки за укладеними договорами, вчасно розраховуватись відповідно до їх умов.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому в силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження того, що скрутне фінансове становище боржника утворилося внаслідок об'єктивних підстав, а не внаслідок його власної підприємницької діяльності, яка здійснюється на його власний ризик, суду не надано.

Також відповідачем не надані докази на підтвердження можливості виконати боргові зобов'язання на умовах відстрочки та розстрочки.

При цьому суд також враховує нормативні приписи статті 121 Господарського процесуального кодексу України стосовно права відповідача на повторне звернення до суду про розстрочку або відстрочку виконання судового рішення на етапі виконавчого провадження.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції на час подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1 218 гривень, з 1 вересня - 1 378 гривень, у погодинному розмірі: з 1 січня - 7,29 гривні, з 1 вересня - 8,29 гривні.

З урахуванням ціни позову з майновими вимогами у сумі 2 323 556,91 грн. судовий збір повинен складати 34 853,35 грн. Сума сплаченого позивачем судового збору складає 37 853,35грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3010709 від 30.11.2015 року (а.с. 8, том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 3 000,00 грн. (37 853,35 34 853,35 = 3 000,00).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Станом на час розгляду справи позивач з клопотанням про повернення судового зборку не звертався.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 34 853,35 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Орджонікідзевського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго" (53300, Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе, вул. Тельмана, будинок 5, ідентифікаційний код 02128106) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) основну заборгованість у сумі 1 180 263,42 грн., пеню у сумі 168 584,19 грн., 3% річних у сумі 54 839,88 грн., інфляційні втрати у сумі 819 869,42 грн. грн., судовий збір у сумі 34 853,35 грн.

У решті позову відмовити.

Відмовити у задоволенні заяви Орджонікідзевського міського комунального підприємства "Орджонікідзетеплоенерго" про відстрочку та розстрочку виконання судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.2016 року.

Суддя ОСОБА_3