ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016 р. Справа №917/2309/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РДМ", АДРЕСА_1, 36007

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт", вул. Заводська 1, м.Глобине, Полтавська область, 39000

про стягнення 868 432,00грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 ордер ПТ №001396 вид. 07.10.2015р.

ОСОБА_2 (керівник)

від відповідача: ОСОБА_3 довіреність №2 від 27.01.2016р.

Суть спору: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 868 432,00грн. заборгованості за Договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р.

02.12.2015р. позивачем через канцелярію суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Так позивач просить суд додатково стягнути з відповідача 164 184,94грн. - пені, 420 277,14грн. - інфляційні, 32 458,41грн. - 3% річних.

Суд відмовив у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог виходячи з наступного.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п.3.10 Постанови Пленуму № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року (із змінами), передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

В пункті 3.11 Постанови Пленуму №18 також зазначено, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

В прохальній частині позовної заяви позивачем заявлялась вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" основної заборгованості в розмірі 868 432,00грн. за Договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р.

Зі змісту заяви позивача про збільшення позовних вимог вбачається, що ним висунуто вимоги про стягнення з відповідача 868 432,00грн. заборгованості за Договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р., та додатково 164 184,94грн. - пені, 420 277,14грн. - інфляційні, 32 458,41грн. - 3% річних.

Отже, позивач в заяві про збільшення розміру позовних вимог ставить додаткові вимоги, що суперечить вищевикладеному.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 30 000,00грн. судових витрат за послуги адвоката.

19.01.2016р. в судовому засіданні представником відповідача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості укласти мирову угоду.

Судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 28.01.2016р.

З усних пояснень сторін, між сторонами не було досягнуто згоди, в зв"язку з чим мирова угода укладена не була.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги з мотивів викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні представником відповідача було усно заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи.

Судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання, в зв"язку з необгрунтованістю.

Представник відповідача в судовому засіданні та у наданому через канцелярію суду відзиві на позовну заяву, проти задоволення позову заперечує.

В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що сторонами не було підписано акт виконаних робіт, який би був складений на виконання Договору і підтверджував факт виконання позивачем своїх договірних зобов"язань та обов"язок відповідача зі здійснення оплати за Договором не виник, а отже права позивача не порушені і предмет спору відсутній.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного тексту рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "РДМ" (виконавець за Договором; позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" (замовник за Договором; відповідач по справі) 10 жовтня 2014р. був укладений договір підряду № 15/10/14 (далі - Договір) (а.с.10-11).

Відповідно до п. 1.1. Договору, позивач взяв на себе зобов"язання виконати роботи по проектуванню, виготовленню, монтажу та пуско-налагоджуванню системи управління розрідженням вапнякової печі та подачі сатураційного газу, а відповідач зобов'язався прийняти вказані Роботи і оплатити їх на умовах, передбачених Договором.

За умовами Договору робот, що є предметом даного Договору повинні бути виконані в термін 40 календарних днів з моменту підписання сторонами цього Договору (п.п.1.2. Договору).

Так даним п.п. 3.1. Договору сторони погодили, що ціна Договору складає вартість зекономленої електроенергії, але не більше 1 500 000,00грн. Вартість зекономленої електроенергії розраховується як різниця витрат на електроенергію до та після реконструкції. Різниця витрат на електроенергію обчислюється згідно Додатку №2 цього Договору.

Додатком № 1 до Договору стронами було складено протокол узгодження договірної ціни (а.с.12).

Додатком № 2 до Договору (а.с.13) сторонами було погоджено методику розрахунку економії грошових коштів на електроенергію, згідно якої розраховується сума грошових коштів, яку повинен сплатити Замовник на користь Виконавця.

Зазначеною методикою Сторонами було передбачено фіксацію споживання електричної енергії на існуючому у Відповідача обладнанні та фіксацію споживання електричної енергії після проведення Робіт Позивачем згідно Договору. Після чого, згідно Додатку № 2 до Договору, розраховується різниця середньодобових споживань та складається технічний акт. Далі розраховується кількість зекономленої електроенергії за 100 діб. Саме добуток середньодобової економії, вартості 1 кВт електроенергії та 100 (100 діб) й становить суму зекономленої грошових коштів згідно Додатку № 2 до Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2014р. було складено технічний акт № 1. Згідно технічного акту різниця середньодобових споживань склала 10200 кВт.

Відповідно до пункту 4.1. Договору здача-приймання виконаних Робіт проводиться Сторонами за місцем знаходження Замовника шляхом підписання сторонами Акту виконаних робіт.

27.10.2014р. сторонами було складено та скріплено печатками Акт виконаних робіт №1 до Договору підряду №15/10/14 від 10.10.2014р. про те, що:

1. Згідно технічного акту №1 від 24.10.2014р.:

- середньодобова економія електроенергії Замовника - 10200 кВт*год.;

- середньодобова економія грошових коштів на електроенергію замовника складає 10200*1,48 = 15 096 гривень

- економія грошових коштів на електроенергію замовника за 100 діб складає 1 509 600,00грн.

2. Згідно пунктів 3.1. та 3.2. Договору перша частина до сплати складає:

Без ПДВ - 625 000,00грн.,

ПДВ - 125 000,00грн.,

Всього - 750 000,00грн.

3. Сплата другої частини згідно умов Договору.

Як зазначає позивач та не було спростовано відповідачем ОСОБА_4 виконаних робіт № 1 було зафіксовано, що економія грошових коштів на електричну енергію Замовника за 100 діб складає 1509600,00, але згідно п. 3.1 Договору вартість зекономленої електроенергії не може перевищувати 1 500 000,00 грн. В зв"язку з чим зобов'язання Відповідача перед Позивачем згідно Договору склало 1 500 000,00 грн.

Так пунктом 3.2. Договору сторонами було визначено, що оплата Робіт, що є предметом Договору здійснюється замовником двома рівними частинами згідно Акту виконаних робіт

1 частина - не пізніше 5 діб після підписання Акту;

2 частина - не пізніше 35 діб після підписання Акту.

Як було встановлено судом Актом виконаних робіт сторонами було погоджено, що перша частина, що підлягає сплаті згідно Договору, становить 750 000,00 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем було порушено умови Договору та не оплачено суму виконаних позивачем робіт. В зв"язку з чим сторони домовились про переведення боргу в часті сплати 631 568,00грн. ТОВ "Агропромислове об"єднання "Цукровик Полтавщини". Вказана сума була сплачена, що підтверджується банківськими виписками наявними в матеріалах справи та підтверджується і самим відповідачем.

В зв"язку з тим, що відповідачем залишок заборгованості в сумі 868 432,00грн. сплачено не було, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд при вирішенні спору враховує наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання з договору підряду, за яким, в силу ч.1 ст. 837 ЦК України одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частина 1 статті 853 ЦК України в свою чергу зазначає, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч.4 ст.882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (що підтверджується в даному випадку актами здачі-приймання виконаних робіт).

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 868 432,00 грн. за Договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р. підлягають задоволенню оскільки є обґрунтованими, правомірними, підтвердженими матеріалами справи та не спростованою відповідачем.

Крім того, позивач просить суд на підставі ст. 49 ГПК України прохає стягнути з відповідача судові витрати, а саме 13026,00 грн. судового збору та 30 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

ВВідповідно до платіжного доручення № 886 від 01.12.2015р. позивачем сплачено 13 026,48грн. судового збору.

Відшкодування даних витрат відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Як роз"яснено в п. 6.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

07.10.2015р. між Адвокатським бюро "Юрія Христофорова" та ТОВ "РДМ" було укладено Договір про надання правової допомоги №07/10-15, за умовами якого бюро зобов'язується надати правову допомогу у господарському суду Полтавської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РДМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова компанія "Полтавазернопродукт" про стягнення 868 432,00грн. за Договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р.

Пунктом 2.3. Договору вартість послуг, що надаються за Договором, становить 30 000,00грн.

Платіжним дорученням №886 від 01.12.2015р. позивачем було сплачено 30 000,00грн. за Договором про надання правової допомоги №07/10-15 від 07.10.2015р.

Право на заняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №583 від 13.03.2008р., виданого Полтавською обласною КДКА 13.03.2008р. (а.с.47).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на послуги адвоката.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, покладаються на відповідача в сумі 30 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова команія "Полтавазернопродукт" (вул. Заводська 1, м.Глобине, Полтавська область, 39000; ідентифікаційний код 31059651) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РДМ" (АДРЕСА_1, 36007; ідентифікаційний код 38561226) 868 432,00грн. основного боргу за Договором підряду №15/10/14 від 10.10.2014р., 13 026,00грн. витрат з оплати судового збору, 30 000,00грн. витрат на послуги адвоката.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.02.2016року.

Суддя Погрібна С.В.