ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.01.2016 Справа № 907/884/15

Розглянувши матеріали справи

за позовом Державного підприємства „Великоберезнянське лісове господарство", смт. Великий Березний

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

про стягнення 20847,89 грн.

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін:

від позивача - Цубина М.М., предст. за дов. від 26.10.15;

від відповідача - не з"явився;

СУТЬ СПОРУ: стягнення 20847,89 грн., в т. ч. 17919,24 грн. боргу за відпущену лісопродукцію та 2928,65 грн. пені за прострочення платежу

Представник позивача підтримав позов в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві. Зокрема, зазначив, що відповідачем не оплачена отримана на підставі товарно-транспортних накладних від 15.09.14 серії ЗКБ №120086 та від 30.09.14 серії ЗКБ №120124 деревина, всього на суму 17919,24 грн.

Відповідач витребуваних судом документів не подав, хоча справа неодноразово відкладалася для надання йому такої можливості.

ВСТАНОВИВ

Між сторонами у спорі 11 вересня 2014 року укладено Договір №93 купівлі-продажу лісоматеріалів, відповідно до умов якого продавець - позивач зобов"язався продати та передати, а покупець-відповідач - прийняти та провести оплату товару.

Сторони обумовили проведення попередньої оплати за продукцію шляхом безготівкового розрахунку.

Відповідно до положень розділу 3 Договору прийомка товару по якості і кількості здійснюється представниками сторін на основі довіреності на базисі поставки перед навантаженням деревини. Продавець здійснює маркування товару та надає пакет всіх необхідних супровідних документів.

Позивачем подано позов в господарський суд про стягнення в примусовому порядку з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 17919,24 грн. вартості (без ПДВ) відпущеної йому на підставі товарно-транспортних накладних від 15.09.14 серії ЗКБ №120086 та від 30.09.14 серії ЗКБ №120124 лісопродукції.

Крім суми боргу, позивачем на підставі п. 5.5 Договору нараховано 2928,65 грн. пені за несплату відпущеної йому продукції за шість місяців з дня виписки накладних.

Заслухавши представників сторін та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в позові з таких підстав.

Відносини між сторонами у спорі виникли на підставі укладеного 11.09.14 договору №93 купівлі-продажу лісоматеріалів.

Позивачем пред"явлено вимогу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вартості відпущеної в кількості 32,81 куб. м лісопродукції на загальну суму 17919,24 грн. по 2-х товарно-транспортних накладних, поданих суду в підтвердження заявленої до стягнення суми.

Відповідно до частин першої, другої ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкованості оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У відповідності до п. п. 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Тобто, підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлений первинний документ.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. N 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за N 128/2568, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Подані суду як докази відпуску відповідачу лісопродукції копії товарно-транспортних накладних судом детально оглянуті, оцінені, однак, не можуть розцінюватись як належний доказ отримання відповідачем лісопродукції, оскільки сторони на вимогу суду не подали довіреність відповідача на її отримання від позивача, як це передбачено розділом 3 укладеного між сторонами у спорі договору.

Таким чином, вказані накладні не відповідають вимогам наведених норм, оскільки не містять обов"язкових реквізитів, які б свідчили про господарську операцію між сторонами у спорі (без підпису, без відтиску печатки, без вказівки на реквізити Довіреностей для отримання матеріальних цінностей).

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, у зв"язку з недоведенням позивачем належними доказами факту відпуску відповідачу лісопродукції, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати належить віднести на позивача.

Разом з тим, відповідно до ст. 90 цього ж Кодексу визначено, що якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Відповідач в ході судового процесу то підтверджував факт отримання від позивача лісопродукції, заперечуючи, однак, наявність заборгованості за неї в зв"язку з передачею готівкових коштів одному з працівників Костринського лісництва (ухвала суду від 30.09.15, арк.спр. 39-40), то заперечував, посилаючись на неотримання лісопродукції за вказаними в позовній заяві накладними.

За фактом відпуску відповідачу деревини 15 і 30 вересня 2014 року в ДП "Великоберезнянське ЛГ" проводилося службове розслідування, в ході якого майстер лісу Костринського лісництва ОСОБА_3 пояснив директору ДП "Великоберезнянське лісове господарство", що прийомку відпущеної 15 і 30 вересня 2014 року лісопродукції проводив на верхньому складі в ур. Корнашин с. Сіль сам підприємець ОСОБА_1, однак, товарно-транспортні накладні ним не завірені, бо, за його словами, довіреність, печатку, договір залишив у легковому автомобілі на центральній дорозі в с. Сіль, а тому пообіцяв їх завірити і завезти в ДП "Великодерезнянське ЛГ" (копія пояснюючої записки наявна в матеріалах справи, арк.спр. 33).

За таких обставин суд вважає за доцільне відповідно до згаданої статті 90 надіслати повідомлення до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для відповідного реагування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32-34, 49, 82 - 85, 90 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати віднести на позивача.

3. Надіслати повідомлення до Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для відповідного реагування.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.02.16.

Суддя Журавчак Л.С.