РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016Справа №910/28812/15

За позовомПублічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
До Публічного акціонерного товариства "Київгаз"
Простягнення 690 708,38 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Остапенко В.М., представник за довіреністю № 14-109 від 18.04.2014 р.;
Від відповідача: Ступак Т.О., представник за довіреністю № Д-09/15 від 19.03.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" 115 118,06 грн. 3 % річних та 575 590,31 грн. пені за порушення виконання грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 30.03.2012 № 14/2623/12-н.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2015, яку призначено до розгляду на 01.12.2015.

01.12.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 15.12.2015 в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 15.12.2015 за клопотанням відповідача судом було продовжено строк вирішення спору у справі відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України та відкладено її розгляд на 19.01.2016 у зв'язку з задоволенням клопотання Публічного акціонерного товариства "Київгаз" про витребування доказів.

19.01.2016 судом оголошено перерву у засіданні до 28.01.2016.

У судове засідання, що відбулося 28.01.2016, з'явилися представники сторін, які підтримали свої правові позиції у спорі. Так, представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача 3 % річних та пеню за несвоєчасне внесення оплати за природний газ, поставлений в рамках договору від 30.03.2012 № 14/2623/12-Н у березні, квітні, травні, червні, липні, серпні, вересні, жовтні, листопаді і грудні 2012 року.

Представник відповідача заперечував проти заявлених вимог, наголошував на неправильності визначення ціни позову, наводячи зустрічний розрахунок та вказуючи на те, що прострочення Публічного акціонерного товариства "Київгаз" було зумовлене простроченням Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яке несвоєчасно повертало акти приймання-передачі природного газу і, таким чином, зумовлювало затримку в проведенні остаточних розрахунків.

Також, відповідач заперечує застосований позивачем порядок розрахунків через врахуванням днів платежу у дні прострочення.

Представник позивача навів спростування правової позиції відповідача, вказуючи на те, що умовами договору не поставлено в залежність строк платежу з моментом повернення підписаних Публічним акціонерним товариством Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" актів приймання-передачі природного газу, а тому прострочення відповідача мало місце тривалий час.

Представник відповідача клопотав перед судом про зменшення розміру пені відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, надаючи документи на підтвердження незадовільного фінансового стану.

28.01.2016 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (у подальшому найменування змінене на Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") в якості продавця та Публічне акціонерне товариство "Київгаз" в якості покупця 30.03.2012 року уклали договір на купівлю-продаж природного газу № 14/2623/12-Н, за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2012 році природний газ для подальшої реалізації населенню, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 11.1 договору він набирає чинності з дати його підписання і діє у частині поставки газу - до 31.12.2012, у частині розрахунків - до їх повного виконання.

У п. 2.1 договору сторони погодили, що продавець передає покупцеві в період з 01.02.2012 по 31.12.2012 газ в обсязі до 288 410,0 тис.куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: січень - 0, лютий - 34 810, березень - 34 210, квітень - 27 260, травень 21 460, червень - 20 020, липень - 19 800, серпень - 20 205, вересень - 20 970, жовтень - 25 345, листопад - 28 710, грудень - 35 620 тис.куб.м.

За умовами розділу 3 договору право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі; після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ; приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати підписані та скріплені печатками покупця продавцеві два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 договору.

Пунктом 6.2 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з алгоритмом розподілу коштів, установленим відповідною постановою НКРЕ, та зараховується, як оплата за газ в тому ж місці, в якому надійшли кошти.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 30-го числа наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором і чинним законодавством України.

У разі невиконання покупцем умов п.п. 6.1 та 6.2 цього договору, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 7.2).

За твердженнями позивача, відповідач здійснив оплату за спожитий природний газ з порушенням строків, визначених умовами договору, а тому, керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 7.2 договору, просить стягнути з нього 3 % річних та пеню, розраховану в порядку п. 6.2 договору (з 30-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу) з урахуванням проведеної відповідачем часткової оплати, зокрема:

- за прострочення платежу з оплати природного газу, поставленого у березні 2012 року нараховано 281 842,72 грн. пені та 56 368,54 грн. 3 % річних;

- у квітні 2012 року - 210 310,42 грн. пені та 42 062,08 грн. 3 % річних;

- у травні 2012 року - 51 450,02 грн. пені та 10 290,00 грн. 3 % річних;

- у червні 2012 року - 0,00 грн.;

- у липні 2012 року - 0,00 грн.;

- у серпні 2012 року - 0,00 грн.;

- у вересні 2012 року - 0,00 грн.;

- у жовтні 2012 року - 14 986,13 грн. пені та 2 997,23 грн. 3 % річних;

- у листопаді 2012 року - 0,00 грн.;

- у грудні 2012 року - 17 001,03 грн. пені та 115 118,06 грн. 3 % річних.

Всього: 575 590,31 грн. пені та 115118,06 грн. 3 % річних з простроченої суми.

Відповідач заперечує посилання позивача, стверджуючи, що для встановлення факту його прострочення у виконанні грошових зобов'язань за договором визначальним є момент підписання позивачем актів приймання-передачі природного газу та їх повернення відповідачу та наголошує на тому, що такі акти підписувалися позивачем із значною затримкою.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання умов укладеного договору позивачем була здійснена поставка природного газу:

- у березні 2012 року в кількості 24 994,962 тис.куб.м. на загальну суму 16 211 148,23 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2012;

- у квітні 2012 року в кількості 15 120,214 тис.куб.м. на загальну суму 9 163 525,32 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2012;

- у травні 2012 року в кількості 6 094,762 тис.куб.м. на загальну суму 2 470 654,28 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.05.2012;

- у червні 2012 року в кількості 7 628,193 тис.куб.м. на загальну суму 3 903 399,13 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.06.2012;

- у липні 2012 року в кількості 7 872,093 тис.куб.м. на загальну суму 3 608 243,04 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.07.2012;

- у серпні 2012 року в кількості 8 766,961 тис.куб.м. на загальну суму 4 018 176,49 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2012;

- у вересні 2012 року в кількості 10 232,523 тис.куб.м. на загальну суму 4 829 883,30 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.09.2012;

- у жовтні 2012 року в кількості 16 238,232 тис.куб.м. на загальну суму 8 534 174,65 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2012;

- у листопаді 2012 року в кількості 20 657,292 тис.куб.м. на загальну суму 12 446 455,09 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2012;

- у грудні 2012 року в кількості 32 543,412 тис.куб.м. на загальну суму 19 432 431,60 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2012.

Тобто, всього було поставлено природного газу на загальну суму 87 168 958,53 грн.

Акт приймання-передачі природного газу за березень 2012 року був підписаний позивачем лише 30.06.2012, тобто з порушення строку, передбаченого п. 3.4 договору.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1-2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Заперечуючи позов, відповідач вказує на те, що прострочення Публічного акціонерного товариства "Київгаз" не відбулося через прострочення Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яке підписало акут приймання-передачі природного газу за березень 2012 року лише 30.06.2012, а за умовами договору сторін строк платежу слід відраховувати з моменту підписання актів приймання-передачі.

Розглядаючи даний спір, суд не погоджується з правовою позицією відповідача, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 30-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, п. 6.1 договору встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 30-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Дійсно, згідно з п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 цього договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто, настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів, чим спростовуються твердження відповідача про зворотне.

Отже, п. 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 30-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Тобто, прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом реального підписання відповідного акту.

Слід зауважити, що умови договору не містять жодних застережень з цього приводу, зокрема, щодо можливості відліку 30-денного строку оплати з дня підписання акта приймання-передачі газу, а тому час підписання сторонами відповідного акту ніяк не впливає на момент виникнення прострочення за грошовим зобов'язанням відповідача.

З огляду на викладене, обставини прострочення підписання позивачем актів за березень 2012 року та їх несвоєчасне повернення відповідачу не позбавляє його обов'язку оплати планового обсягу отриманого природного газу за кожний місяць. Крім того, у п. 4.1 договору сторони погодили, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу покупця.

У зв'язку з зазначеним, суд погоджується з твердженням позивача про те, що акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, тому виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником, незважаючи на запізніле підписання позивачем акту за березень 2012 року.

Таким чином зі змісту спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд не вбачає підстав, які б певним чином заважали або впливали б на виконання відповідачем зобов`язання з оплати вартості газу у строк, встановлений п. 6.1 договору, а прострочення позивача щодо підписання акту за березень 2012 року не може бути умовою для відстрочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на підставі ч. 2 ст. 613 Цивільного кодексу України, оскільки саме відповідач спочатку складає акт та обізнаний про обсяг спожитого у відповідному місяці природного газу за показниками лічильників (п. 3.4, п. 4.1 договору).

При цьому, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин, яку останні несуть за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, наведені норми чинного законодавства та умови угоди сторін, позовні вимоги про стягнення пені та 3 % річних видаються обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню відповідно до уточненого розрахунку суду, проведеного з огляду на необхідність виключення дня платежу з періоду прострочення (відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 день фактичної сплати суми заборгованості не повинен включатися в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені).

Так, відповідно до уточненого розрахунку суду, нарахування за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за березень 2012 становить 270 885,13 грн. пені та 54 324,79 грн. 3 % річних (з 30.04.2012 по 23.05.2012 - 159 453,92 грн. пені 31 978,16 грн. 3 % річних, з 24.05.2012 по 24.06.2012 - 89 539,47 грн. пені та 17 956,96 грн. 3 % річних, з 26.06.2012 по 26.06.2012 - 1 243,84 грн. пені та 248,77 грн. 3 % річних, з 27.06.2012 по 18.07.2012 - 18 268,13 грн. пені та 3 663,64 грн. 3 % річних, з 20.07.2012 по 23.07.2012 - 2 379,77 грн. пені та 477,26 грн. 3 % річних); за травень 2012 року становить з 30.06.2012 по 23.07.2012 49 392,02 грн. пені та 9 905,47 грн. 3 % річних; за квітень,червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад і грудень 2012 року суд погоджується з розрахунком позивача. Всього пеня та 3 % річних становлять 675 264,51 грн. ( 562 574,73 грн. пені та 112 689,78 грн. 3 % річних).

Таким чином, позов задовольняється частково, судові витрати покладаються на сторін пропорційно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Вимоги відповідача про зменшення розміру пені залишаються судом без задоволення, з огляду на фінансово-економічне становище Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у скрутний для держави час та соціальну роль із забезпечення населення, бюджетних установ та комунальних споживачів природним газом за цінами, що встановлюються державою.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 81-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 4-б, ідентифікаційний код 03346331) на користь Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 562 574 (п'ятсот шістдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят чотири) грн. 73 коп. пені, 112 689 (сто дванадцять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 78 коп. 3 % річних та 10 128 (десять тисяч сто двадцять вісім) грн. 97 коп. судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 10.02.2016 р.