ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2016 р. Справа № 921/1479/14-г/7

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді Кордюк Г.Т.

суддів Гриців В.М.

Юрченко Я.О.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 16.11.15

у справі № 921/1479/14-г/7

за позовом ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Полупанівка, Тернопільська область

про cтягнення 28070,86 грн.

За участю представників:

від позивача - Рокетська С.В. - представник;

від відповідача - не з'явився;

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 921/1479/14-г/7 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кордюк Г.Т. введено до складу судової колегії суддів Гриців В.М. та Давид Л.Л.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 15.01.1, скаржнику поновлено строк на подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, справу призначено до розгляду на 28.01.16.

Ухвалою Львівськог апеляційного господарського суду від 28.01.16 розглдя справи за клопотанням скаржника відкладено, продовжено строк розгляду апеляційної скарги та призначено слухання справи в режимі відеоконференції.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 08.02.16 до складу судової колегії внесено зміни - замість судді Давид Л.Л. введено суддю Юрченка Я.О. з підстав, викладених у розпорядженні.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 16.11.15 у справі №921/1479/14-г/7 (суддя Стадник М.С.) позов залишено без розгляду.

При цьому місцевий господарський суд виходив з того, що у поданому позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18-06-2013 станом на 08-01-2015р. відсутня дата 02.03.2014р., тоді як 01.03.2014р. сальдо поточне становить 17967,48 грн., а 03.03.2014р. - 18000 грн., у зв'язку з чим не можливо встановити яка сума ліміту та коли доведена Банком відповідачу,так як докази доведення до підприємця сум ліміту встановлених банком у березні 2014р.та детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору від 18.06.2013р.,враховуючи збільшені відсотки з 01.07.2014р., по якій заявлені вимоги, Банк не надав.

Також судом зазначено, що позивачем не надано повний текст договору із змінами та докази повідомлення (узгодження) підприємця про умови обслуговування кредиту на сайті http://privatbank.ua, не подано доказів доведення інформації до відповідача щодо застосування підвищеної процентної ставки,що є суттєвим при зміні умов договору, а тому суд не має можливості встановити умови надання кредиту та плати за його користування.

Таким чином, як зазначено місцевим господарським судом, неподання вищезазначених матеріалів перешкоджає вирішенню спору та є підставою для залишення позову без розгляду на підставі п.5 ст.81 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 16.11.15 у даній справі, а справу передати на розгляд до місцевого господарського суду.

При цьому, скаржник посилається на порушення норм процесуального права, зокрема скаржник вказує на те, що залишаючи позов без розгляду, суд не зазначив, які саме підстави слугували залишенню позовної заяви без розгляду та перешкоджали розгляду справи за наявними у матеріалах справи доказами, у чому саме полягає неможливість розгляду спору у даній справі по суті та не встановив причини невиконання вимог суду.

Також, апелянт зазначає, що суд не перевірив де знаходяться витребувані судом документи, чи може їх надати позивач, крім того, як скаржник вказує на те, що представником позивача надавалися відповідні розрахунки заборгованості, копії виписок по кредитному договору, надавалися усні та письмові пояснення по справі, при цьому суд так і не визначився з сумою заборгованості у справі.

Відповідач участі свого уповноваженого представника у судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, повідомлення надіслані апеляційним судом на адресу відповідача повернуто засобами зв'язку з відміткою «За зазначеною адресою не значиться» та «За зазначеною адресою не проживає». Проте, з витягу з Єдиного державного реєстру фізичних та юридичних осіб підприємців вбачається, що місцезнаходженням відповідача є саме та адреса на яку здійснювалося надіслання кореспонденції апеляційним господарським судом.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім цього, відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами і доповненнями) у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

У судовому засіданні позивач навів свої доводи міркування та заперечення, викладені безпосередньо в апеляційній скарзі.

Колегія суддів обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права зазначає, що у даному випадку апеляційна скарга не підлягає задовленню, зважаючи на наступне:

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до п. 4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК України) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК України) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого господарського суду від 26.12.14 витребувано від позивача: виписки з рахунку та докази надання кредиту із розміром шрифту не менше "12"; обґрунтований розрахунок суми позову окремо: основного боргу із значенням дати, суми видачі кредиту; відсотків за користування коштами із зазначенням кількості днів прострочення, періоду та суми неповернутого кредиту, який використовувався; пені із зазначенням суми, на яку здійснено нарахування та період, за який нараховано пеню; комісії із зазначенням періоду виникнення заборгованості та з обґрунтуванням нормами Закону та умовами договору підстав її нарахування; докази часткової оплати; розрахунок кредитного ліміту та документи, на підставі яких такий здійснений; підтвердити дату кінцевого повернення кредиту - термін надання кредиту (графік погашення кредиту, інше) та строк оплати відсотків за користування кредитом; повідомлення про встановлений розмір ліміту та докази його надіслання на адресу відповідача; акт звірки розрахунків (ініціативу проведення звірки розрахунків покласти на позивача).

Для надання можливості сторонам провести звірку розрахунків із зазначенням повної інформації щодо встановленої суми ліміту, строків її погашення, даних про відсотки та комісії по кредиту розгляд справи відкладався, а також зобов'язано позивача подати належні копії виписок по рахунку відповідача, обґрунтований розрахунок стягнення 18000,00 грн. суми кредиту.

Ухвалою місцевого господарського суду від 06.03.2015р. провадження у справі зупинено та призначено судову фінансово-кредитну експертизу.

За клопотанням експерта повторно зобов'язано позивача надати повний текст договору із змінами; докази повідомлення (узгодження) підприємця про умови обслуговування кредиту на сайті http://privatbank.ua; докази доведення до підприємця сум ліміту встановлених банком у березні 2014р.; детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору від 18.06.2013р. по сумі ліміту, по якій заявлена вимога; окремо по тілу кредиту, відсотках, підвищених відсотках, комісії та пені;відповідача - докази на підтвердження повідомлення про встановлення суми ліміту у березні 2014р.; докази узгодження умов обслуговування кредиту на сайті http://privatbank.ua; докази на підтвердження проведення платежів по кредитному договору по ліміту встановленому у березні 2014р.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи позивач замість витребуваних документів надав СD-диск, зазначивши, що витребувані судом документи знаходяться на диску (Т.2,а.с.18-19).

Щодо цього судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. Правила нотаріального засвідчення копій документів встановлюються чинним законодавством.

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу.

Відтак, місцевим господарським судом вірно зазначено про те, що у даному випадку поданий позивачем CD - диск не може вважатися належним доказом в розумінні ст.36 ГПК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що судом для надання позивачу можливості подання витребуваних документів розгляд справи неодноразово відкладався.

Разом з цим, позивачем повний перелік витребуваних матеріалів не подано, а долучено лише копії виписок по рахунку та копію розрахунку заборгованості.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п.п.3.18.1.5, 3.18.1.6 Умов і правил надання банківських послуг в редакції до внесених змін наказом Банку від 01.07.2014р. та п. 3.2.1.1.1 Умов та Правил в редакції змін , кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту.Кредитний ліміт розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методики, ліміт може бути зміненим банком в односторонньому порядку. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших

При цьому, місцевим господарським судом вірно встановлено, що неподання розрахунку ліміту, так і доказів його надіслання позичальнику унеможливлює встановити в межах якого розміру ліміту кредитних коштів позичальник міг отримати кошти за Умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки відповідно до даних виписки по рахунку НОМЕР_1 з 18.06.2013р. по 08.01.2015р. на прострочку кредиту згідно кредитного договору №б/н від 18.06.2013р. станом на 02.06.2014р. винесено 18000 грн. (а.с. 101), а відповідно до виписки по рахунку НОМЕР_2 з 18.06.2013р. по 08.01.2015р. заборгованість по кредиту по кредитному договору №б/н від 18.06.2013р. станом на 03.03.2014р. становить 17967,48 грн. ( Т.1, а.с.102), при тому ,що ліміт згідно Довідки встановлено 02.03.2014р.

Крім того, у розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18-06-2013 станом на 08.01.2015р. відсутня дата 02.03.2014р., тоді як 01.03.2014р. сальдо поточне становить 17967,48 грн., а 03.03.2014р. - 18000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що не можливо встановити яка сума ліміту та коли доведена Банком відповідачу, так як докази доведення до підприємця сум ліміту встановлених банком у березні 2014р.та детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору від 18.06.2013р.,враховуючи збільшені відсотки з 01.07.2014р., по якій заявлені вимоги, позивачем не подані.

Також позивачем не подано повного тексту договору із змінами та докази повідомлення (узгодження) підприємця про умови обслуговування кредиту.

Зважаючи на наведене, колегія суддів зазначає наступне:

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК (п.2.3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відповідно до п. 3.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи позивачем не виконано вимог ухвал, не подано витребовуваних судом документів та не наведено поважності причин такого неподання.

При цьому, місцевим господарським судом вірно встановлено, що без витребуваних судом документів вирішення даного спору є неможливим, оскільки неможливим є визначення суми ліміту встановленої банком, а відтак суд позбавлений можливості визначити суму заборгованасті за відсутності встановлення в межах якого розміру ліміту кредитних коштів позичальник міг отримати кошти за Умовами і правилами надання банківських послуг.

Крім того, як зазначено вище, позивачем не подано повного тексту договору із змінами та докази повідомлення (узгодження) підприємця про умови обслуговування кредиту, тобто подано позов без належно оформлених доказів, що унеможливлює розгляд такого позову по суті.

Разом з цим, в матеріалах справи відсутнє посилання скаржника на відсутність у нього витребуваних документів чи обґрунтування неможливості їх подання та клопотання про витребування їх судом у інших осіб.

Враховуючи вищезазначене та встановлену місцевим судом неможливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами, колегія суддів погоджується із ухвалою місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду та не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 16.11.15 у справі № 921/1479/14-г/7 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - бе задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до ВГС України в порядку і строки встановлені ст.ст.109,110 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.02.16

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Юрченко Я.О.