ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" лютого 2016 р.Справа № 916/3485/13

За позовом: житлового управління фірми «Ренесанс» ЛТД-92 (Дочірнього підприємства)

до відповідача: виконавчого комітету Одеської міської ради

за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Одеської міської ради

за участю Прокуратури міста ОСОБА_1

про стягнення 9515321,88 грн.

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Петренко Н.Д.

суддя Цісельський О.В.

суддя Желєзна С.П.

при секретарі Мурачашвілі Х.М.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність у матеріалах справи

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність у матеріалах справи

від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність у матеріалах справи

від прокуратури: ОСОБА_1 за посвідченням

СУТЬ СПОРУ: 18 грудня 2013 року житлове управління фірми «Ренесанс» ЛТД-92 (дочірнє підприємство) (далі ЖУФ «Ренесанс» ЛТД -92 ДП) звернулось до господарського суду Одеської області з позовними вимогами про стягнення з Виконавчого комітету Одеської міської ради різниці між встановленими та економічно обґрунтованими тарифами за період з 01.12.2010 року по 31.12.2013 року в розмірі 9515321,88 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11 грудня 2015 року справу прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Петренко Н.Д., судді Цісельський О.В., Желєзна С.П. (т. 20, а.с. 132-133).

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про подовження строку розгляду справи і наполягав на задоволенні заявлених вимог.

Представник відповідача заявив клопотання про призначення повторної судово-технічної експертизи документів листів ЖУФ «Ренесанс» ЛТД-92 ДП від 18.08.2011 вих.№ 245, від 26.06.2012 вих. № 364, від 13.05.2013 вих. № 160/1, адресованих виконавчому комітету Одеської міської ради.

Представники третьої особи та прокуратури просили задовольнити заявлене клопотання про призначення експертизи.

Колегія суддів заявлені клопотання відхилила у звязку з відсутністю такої необхідності для правильного вирішення спору та можливістю розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Обґрунтовуючи позовні вимоги ЖУФ «Ренесанс» ЛТД - 92 ДП посилається на те, що воно на підставі договору від 11.03.2004 року, укладеного з Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради, здійснює управління та експлуатацію жилого та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та розташований у Приморському районі м. Одеси.

За розрахунками позивача різниця тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкової території між затвердженими рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 1212 та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг ЖУФ «Ренесанс» ЛТД -92 ДП за період з 01.12.2010 року по 01.11.2013 року складає 9515321,88 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2004 між Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради та Малим підприємством фірма «Ренесанс - 92 ЛТД» було укладено договір на управління жилим та нежилим фондом що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси (т.18, а.с. 218-223).

Відмовляючи у задоволенні позову, колегія суддів виходить з наступного.

За правилами ст.ст. 207, 215, 220 ЦК України зміст правочину не може суперечити положенням Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин) визнання судом такого правочину недійсним не вимагається.

Відповідно до положень ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи щодо яких встановлені ці обставини.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10 квітня 2015 року у справі № 916/448/15-г за позовом ТОВ «Ренесанс-92» до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про зобовязання відповідача продовжити строк дії договору, укладеного сторонами у справі 11.03.2004 року щодо управління жилим і нежилим фондом, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, у задоволені позовних вимог ТОВ «Ренесанс-92» відмовлено.

Вказане рішення було залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18 червня 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 9 вересня 2015 року.

Чинним рішенням господарського суду Одеської області у справі № 916/448-15-г встановлено, що сторонами договору від 11 березня 2004 року на управління жилим та нежилим фондом, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси в порушення вимог ст. 1031 Цивільного кодексу України не виконано вимог щодо нотаріального посвідчення договору, а також вказано на нікчемність цього договору.

У ч.6 п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» № 11 від 29 травня 2013 року зазначено, що не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори) в яких (за якими), зокрема відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення, не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення тощо.

За вказаних обставин договір на управління жилим та нежилим фондом, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси від 11 березня 2004 року, на який посилається в обґрунтування позовних вимог у справі ЖУФ «Ренесанс» ЛТД -92, є нікчемним, не може формувати відносини сторін, між якими він укладений, і не створює жодних юридичних наслідків для його учасників.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги, які ґрунтуються на положеннях нікчемного договору (т.18, а.с. 218), не підлягають задоволенню.

Крім того, вищезазначеним рішенням господарського суду Одеської області від 10 квітня 2015 року у справі № 916/448/15-г за позовом ТОВ «Ренесанс-92» до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, яке є чинним та має для суду преюдиційне значення, встановлено, що 12.08.2010 року засновником Малого підприємства фірми «Ренесанс-92 ЛТД» проведено реорганізацію підприємства, в результаті чого було створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-92» шляхом виділу з МПФ «Ренесанс -92 ЛТД» у вигляді ТОВ, шляхом правонаступництва в частині майнових прав та зобов'язань, у тому числі корпоративних прав на Дочірнє підприємство «Житлове управління фірми «Ренесанс» ЛТД-92 (), переданих МПФ «Ренесанс-92 ЛТД» у вигляді ТОВ згідно розподільчого балансу, що підтверджується Протоколом від 12.08.2010 № 1.

Відповідно до пункту 1.1 Статуту ТОВ «Ренесанс-92», зареєстрованого державним реєстратором 13.08.2010 за номером 0039760, товариство засноване шляхом виділу з Малого підприємства фірми «Ренесанс-92 ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю та є його правонаступником в частині майнових прав та зобов'язань згідно розподільчого балансу та внесення учасником товариства грошових внесків.

Як випливає з розподільчого балансу станом на 12.08.2010 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ренесанс-92» є правонаступником Малого підприємства фірми «Ренесанс-92 ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю у частині прав та обов'язків, які стосуються Договору на управління жилим та нежилим фондом що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси від 11.03.2004 року.

Зі змісту статуту позивача житлового управління фірми «Ренесанс» ЛТД-92 (Дочірнього підприємства) (т.1, а.с. 23-31) слідує, що його єдиним засновником є мале підприємство «Ренесанс-92 ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю.

ТОВ «Ренесанс-92» та ЖУФ «Ренесанс» ЛТД -92 ДП є самостійними юридичними особами, при цьому не позивач, а ТОВ «Ренесанс-92» є правонаступником Малого підприємства фірми «Ренесанс-92 ЛТД» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю у частині прав та обов'язків, які стосуються Договору на управління жилим та нежилим фондом що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси від 11.03.2004 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ЖУФ «Ренесанс» ЛТД -92 ДП не є належним позивачем у справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Суд не надає оцінки наявним у матеріалах справи висновкам судових експертиз, оскільки вони не мають ніякого значення для правильного вирішення спору по суті.

У звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати ЖУФ «Ренесанс» ЛТД -92 ДП не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 44- 49; 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову житлового управління фірми «Ренесанс» ЛТД-92 (Дочірнього підприємства) до виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Одеської міської ради за участю Прокуратури міста ОСОБА_1 про стягнення 9515321,88 грн. відмовити повністю.

Рішення підписане 15 лютого 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.85 ГПК України.

Головуючий суддя Н.Д. Петренко

Суддя О.В. Цісельський

Суддя С.П. Желєзна