ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року Справа № 920/1502/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Полянського А.Г., суддів: Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.,

розглянувш касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України
на постановувід 26.10.2015

Харківського апеляційного господарського суду
у справі Господарського суду Сумської області № 920/1502/14
за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"
простягнення 2 429 177,20 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Ященко Р.Ю. дов. від 13.05.2014 р.,

відповідача - Шило О.В. дов. від 11.01.2016 р.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.08.2015 р. (суддя - Жерьобкіна Є.А.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 26.10.2015 р. Харківського апеляційного господарського суду (судді - Ільїн О.В., Хачатрян В.С., Черленяк М.І.) рішення Господарського суду Сумської області від 20 серпня 2015 року по справі № 920/1502/14 скасовано в частині відмови у стягненні 100% пені. Прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 242 917,72 грн. пені. В іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 20 серпня 2015 року по справі № 920/1502/14 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішення місцевого господарського суду та постановою апеляційної інстанції, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові господарських судів.

Як вбачається матеріалів справи, рішенням Господарського суду Сумської області від 02.12.2014 р. у справі № 920/1502/14 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2429177,20 грн. пені, 2816196,13 грн. інфляційних втрат, 793723,95 грн. - 3 % річних, а також 72863,68 грн. судового збору. В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 21120851,57 грн. заборгованості за спожитий природний газ - провадження припинено відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 80 633,73 грн. інфляційних втрат - в позові відмовлено. В задоволенні клопотання про зменшення розміру пені на 100% - відмовлено. В задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення на 36 місяців - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2015 року рішення господарського суду Сумської області від 02.12.2014 року у справі № 920/1502/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.06.2015 року рішення господарського суду Харківської області та постанову Харківського апеляційного господарського суду скасовано в частині стягнення 2 429 177,20 грн. пені та справу направлено на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 20.08.2015 р. у задоволенні позову було відмовлено.

Натомість постановою від 26.10.2015 р. Харківського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Сумської області від 20 серпня 2015 року по справі № 920/1502/14 скасовано в частині відмови у стягненні 100% пені. Прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 242 917,72 грн. пені. В іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 20 серпня 2015 року по справі № 920/1502/14 залишено без змін.

Приймаючи дане рішення, апеляційний господарський суд виходив з того, що 28.12.2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (покупець) укладений договір № 13/2628-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу (Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався передати покупцеві природний газ, для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ на умовах цього Договору.

Позивач на виконання умов Договору поставив з січня по грудень 2013 року відповідачу, а останній отримав природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням на загальну суму 39 581 292,35 грн., але порушив терміни розрахунків за отриманий природний газ, передбачені умовами договору, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за спожитий природний газ в розмірі 21 120 851,57 грн. Факт погашення відповідачем існуючої перед позивачем основної заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 21 120 851,57 грн. було підтверджено копією платіжного доручення № 8 від 13.10.2014 року.

Статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього Договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 9.3. Договору сторони узгодили, що строк, у межах якого вони можуть звернутися з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (позовна давність), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Позивач зазначав, що відповідач повинен також сплатити суму пені у розмірі 2 429 177,20 грн.

Згідно з умовами п. 6.1 Договору купівлі-продажу природного газу, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату природного газу відповідачеві була нарахована пеня в загальній сумі 2 429 177,20 грн.,

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Апеляційний господарський суд зазначив, що при оцінці обставин в обґрунтування підстав для зменшення неустойки суд попередньої інстанції прийняв до уваги лише доводи позивача і не врахував інтереси відповідача, висновків та мотивів відповідача щодо підстав для зменшення неустойки, співмірності можливості зменшення не оцінював. Оцінку доводам відповідача, який вправі доводити, що нарахована неустойка не співвідноситься із наслідками порушення зобов'язання не надав.

Суд зазначив, що у зв'язку із значною дебіторською заборгованістю за теплову та електричну енергію, відповідач не мав можливості вчасно розрахуватись за спожитий природний газ, тому погасив основний борг за спірним Договором до винесення судом рішення.

Штрафні санкції, які просив стягнути позивач, для ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" можуть стати причиною ускладнення його діяльності із-за відсутності коштів та погіршення теплопостачання у споживачів - населення в житлових будинках незалежно від оплати.

Врахувавши приписи п. 3 ст. 83 ГПК України апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 90 % та стягнув з відповідача пеню у розмірі 242917,72 грн.

Відповідно до приписів ст. ст. 45, 47, 43 ГПК України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Місцевим господарським судом було встановлено, що 25 вересня 2014 року між позивачем, відповідачем, Територіальним органом Казначейства у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Шосткинської міської ради, Управлінням житлово-комунального господарства Шосткинської міської ради, був укладений договір № 411/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30.

Сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ за 2013 рік за договором № 13/2628-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року.

Згідно підпунктів 1, 2, 3 пункту 11 договору про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

За платіжним дорученням № 8 від 13 жовтня 2014року грошові кошти на підставі договору про організацію взаєморозрахунків у розмірі 21 113 183 грн. 57 коп. сплачені відповідачем на користь позивача (а.с. 107, том 1).

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу № 13/2628-ТЕ-29 від 28.12.2012 року, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої п. 7.2. договору купівлі-продажу природного газу.

Для застосування вказаних санкцій у вигляді пені необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи і відповідно до пункту 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (п. 1 ст. 218 ГК України).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 16.09.2014 року у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012.

Оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу, суд обґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача пені за несвоєчасну оплату природного газу за строками розрахунків передбаченими укладеним між сторонами договором № 13/2628-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012року.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов помилкових висновків, натомість суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене обставини та межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст. 1117 ГПК України) та положення п. 6 ст. 1119, ч. 1 ст. 11110 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду залишенню в силі з мотивів викладених у цій постанові.

В судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 920/1502/14 скасувати, а рішення Господарського суду Сумської області від 20.08.2015 у справі № 920/1502/14 залишити в силі.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський