КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"08" лютого 2016 р. Справа №910/25724/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

за участю представників:

від Товариства з обмеженою вдповідальністю "Транс Енержи": Волохов О.С. - представник за довіреністю.

від Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод": Мостовий О.В. - представник за довіреністю.

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг": Мужик Л.І. - представник за довіреністю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою вдповідальністю "Транс Енержи",

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.10.2015 року

за заявою Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод"

про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.2014 у справі № 910/25724/13 за нововиявленими обставинами

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг"

про стягнення заборгованості у розмірі 59 332 178,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Дизельний завод" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" про стягнення з останнього за договором поставки № 15/02/003-2013 від 15.02.2013 року суми у розмірі 59 332 178,22 грн., з яких: 55 623 560,00 грн. основної заборгованості, 2 582 702,97 грн. пені та 1 125 915,25 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2014 року по справі 910/25724/13 у задоволенні вищенаведеного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2014 року у справі 910/25724/13 рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2014 року скасовано частково, прийнято нове рішення про задоволення позову ПАТ "Дизельний завод" до ТОВ "Прем'єр Лізинг" частково. Стягнуто з ТОВ "Прем'єр Лізинг" на користь ПАТ "Дизельний завод" заборгованість за договором поставки № 15/02/003-2013 від 15.02.2013 року у сумі 55 623 560, 00 грн. - основної заборгованості, 1 598 824, 49 грн. пені, 1 125 915, 25 грн. - 3% річних.

На виконання вищевказаної постанови Київського апеляційного господарського суду 04.07.2014 року Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

06.11.2014 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" про визнання наказу Господарського суду м. Києва від 04.07.2014 року у справі № 910/25724/13 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.11.2014 року, залишеною без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" про визнання наказу Господарського суду м. Києва від 04.07.2014 року у справі № 910/25724/13 таким, що не підлягає виконанню, задоволено; наказ Господарського суду міста Києва від 04.07.2014 року у справі № 910/25724/13 визнано таким, що не підлягає виконанню.

23.03.2015 року до Господарського суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод" про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року у справі № 910/25724/13 за нововиявленими обставинами (№ б/н від від 20.03.2015 року).

Обґрунтовуючи заяву про перегляд ухвали Господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року у справі № 910/25724/13 за нововиявленими обставинами, Публічне акціонерне товариство "Дизельний завод" (заявник) зазначає, що однією з підстав постановлення Господарським судом міста Києва ухвали від 20.11.2014 року, якою визнано наказ Господарського суду міста Києва від 04.07.2014 року у справі № 910/25724/13 таким, що не підлягає виконанню, було рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2014 року у справі № 904/7917/14. Однак, наведене рішення Господарського суду Дніпропетровської області було скасоване постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.02.2015 року у справі № 904/7917/14, якою в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" до Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод" про стягнення 89 548 800,00 грн. відмовлено повністю. Враховуючи наведене, керуючись п. 4 ч. 2 ст. 112 ГПК України, заявник вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 20.11.2014 року у справі № 910/25724/13 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами та скасуванню. При цьому заявник (позивач) зазначає, що враховуючи зарахування зустрічних однорідних вимог, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 15/02/003-2013 від 15.02.2013 становить 10 389 921,41 грн., а зважаючи на відсутність погашення заборгованості за вказаним договором поставки у жодній частині, наказ Господарського суду м. Києва від 04.07.2014 року у справі № 910/25724/13, на думку заявника, не може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, а тому суд повинен відмовити у задоволенні вимог відповідача про визнання наказу Господарського суду м. Києва від 04.07.2014 року № 910/25724/13 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.10.2015 року зупинено провадження у справі Господарського суду м. Києва № 910/25724/13 щодо перегляду ухвали Господарського суду м. Києва від 20.11.2014 року про визнання наказу Господарського суду м. Києва від 04.07.2014 року у справі № 910/25724/13 таким, що не підлягає виконанню до вирішення пов'язаної з нею справи 904/8028/14, що розглядається Вищим господарським судом України в частині щодо визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Лізинг" до Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод" за Договором поставки №15/02/003-2013 від 15.02.2013 року та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою вдповідальністю "Транс Енержи" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати на розгляд до Господарського суду м. Києва по суті.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою вдповідальністю "Транс Енержи" зазначило, що оскаржувана ним Ухвала Господарського суду м.Києва від 26.10.2015р. впливає на його права та обов»язки, оскільки 28.04.2015 року Товариство з обмеженою вдповідальністю "Транс Енержи" визнано кредитором Публічного акціонерного товариства "Дизельний завод" на суму 80 000,00 грн., і враховуючи те, що провадження у справі № 910/25724/13 є зупиненим, вказані кошти не можуть бути включені до ліквідаційної маси.

Крім того, апелянт стверджує про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не вказав жодної підстави неможливості розглядати дану справу до вирішення Вищим господарським судом України справи № 904/8028/14.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем і в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 91 ГПК України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

З наведеного вбачається, що судове рішення, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

У пункті 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України" із змінами і доповненнями зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту першого частини 1 ст. 80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження (аналогічна правова позиція висловлена у постанові Вищого господарського суду України №911/5124/14 від 20.05.2015).

Як встановлено вище, апелянт - Товариство з обмеженою вдповідальністю "Транс Енержи" не є учасником правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Проте, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що вона не містить жодних приписів щодо прав та обов'язків апелянта.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Таким чином, встановивши, що оскаржуваною ухвалою питання про права та обов'язки апелянта не вирішувалися, а отже не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, у зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження, господарський суд апеляційної інстанції своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження.

Керуючись ст. 80, 86, 91, 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити апеляційне провадження у справі № 910/25724/13 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою вдповідальністю "Транс Енержи" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.10.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді С.Я. Дикунська

С.О. Алданова