ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа № 925/41/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 особисто,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Черкаси

до комунального підприємства Служба утримання будинків

Митниця Черкаської міської ради, м. Черкаси

про стягнення 78 579 грн. 26 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до комунального підприємства Служба утримання будинків Митниця Черкаської міської ради про стягнення боргу у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на виконання робіт по поточному ремонту №86 від 01 квітня 2014 року в розмірі 78 579 грн. 26 коп., а саме: 72 773 грн. 86 коп. основний борг, 1 206 грн. 01 коп. 3% річних та 4 599 грн. 39 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22 січня 2016 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 04 лютого 2016 року.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Викликаний в судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 22 січня 2016 року було зобовязано відповідача надати суду відзив на позовну заяву з посиланням на мотиви повного або часткового відхилення вимог позивача, а також докази, що обґрунтовують відхилення позовних вимог.

Оскільки відповідач не був позбавлений права надати до суду необхідні докази та свої доводи і міркування щодо предмету спору шляхом письмових пояснень та заперечень, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, та оскільки явка представників сторін в судове засідання обовязковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 04 лютого 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/41/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 01 квітня 2014 року між комунальним підприємством Служба утримання будинків Митниця Черкаської міської ради (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (підрядник) було укладено договір на виконання робіт по поточному ремонту за №86.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору замовник зобовязався передати, а підрядник прийняти на себе організацію і виконання робіт по ремонту підїздів житлових будинків, які перебувають на обслуговуванні комунального підприємства Служба утримання будинків Митниця згідно реєстру, який є невідємною частиною договору.

Загальна вартість договору складається згідно актів прийому передачі виконаних робіт по формі №КБ-2в та довідки форми КБ-3 (п. 2.1. договору).

В пункті 5.1. договору визначено, що здавання і приймання робіт, після закінчення їх виконання, здійснюється у відповідності до чинного законодавства України і оформляється актом приймання виконаних робіт.

Позивачем було виконано роботи з поточного ремонту підїздів житлових будинків на загальну суму 95 760 грн. 00 коп., про що сторонами було підписано довідки форми КБ-3 та акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 30 січня 2015 року на суму 22 527 грн. 00 коп., від 30 березня 2015 року на суму 22 383 грн. 00 коп., від 31 липня 2015 року на суму 24 978 грн. 00 коп. та від 31 серпня 2015 року на суму 25 872 грн. 00 коп.

При складанні сторонами актів здачі прийняття робіт будь яких зауважень до якості виконаних позивачем робіт з ремонту підїздів житлових будинків заявлено не було.

В подальшому було проведено корегування вартості виконаних робіт в серпні 2015 року на суму 21 407 грн. 14 коп. В звязку з чим позивачем заявлено до стягнення за виконані роботи в серпні 2015 року лише 4 464 грн. 86 коп..

Водночас, обовязок щодо оплати здійснених позивачем підрядних робіт відповідач виконав частково, сплативши позивачу 1 579 грн. 00 коп., в звязку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 3.2. договору остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить після підписання акту приймання передачі виконаних робіт на умовах відстрочки платежу 60 календарних днів.

Таким чином, з урахуванням вимог п. 3.2. договору, за виконані роботи в січні 2015 року відповідач повинен був розрахуватися 30 березня 2015 року, за виконані роботи в березні 2015 року 29 травня 2015 року, за виконані роботи в липні 2015 року 29 вересня 2015 року та за виконані роботи в серпні 2015 року 30 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за виконані роботи.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином кошти в розмірі 72 773 грн. 86 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 1 206 грн. 01 коп. 3% річних та 4 599 грн. 39 коп. інфляційних втрат.

Водночас слід зазначити, що розрахунок 3% річних нарахованих на суму боргу в розмірі 22 383 грн. 00 коп. здійснено позивачем не вірно, оскільки обовязок відповідача щодо сплати вартості виконаних робіт у березні 2015 року виник 29 травня 2015 року.

Таким чином розмір 3% річних нарахованих за період з 30 травня 2015 року по 20 січня 2016 року (дата вказана позивачем) на суму 22 383 грн. 00 коп. складає 434 грн. 17 коп.

Решта суми річних нарахована позивачем вірно.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного розрахунку з відповідача підлягає стягненню 1 204 грн. 17 коп. 3% річних, в решті стягнення річних слід відмовити у звязку з безпідставним нарахуванням.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.2.1. судом встановлено, що інфляційні нараховані в меншому розмірі.

Оскільки позивач самостійно визначив суму інфляційних втрат, то заявлені до стягнення інфляційні підлягають стягненню з відповідача.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства Служба утримання будинків Митниця Черкаської міської ради, бул. Шевченка, 345, м. Черкаси, ідентифікаційний код 36701739 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 72 773 грн. 86 коп. боргу, 4 599 грн. 39 коп. інфляційних втрат, 1 204 грн. 17 коп. 3% річних та 1 377 грн. 86 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 08 лютого 2016 року.

Суддя А.В.Васянович