ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 року Справа № 904/7126/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г. (доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання: Ситникова М.Ю.

представники сторін:

від позивача: Гайворонський О.Г. представник, довіреність № 708-О від 21.02.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №671 від 22.08.2014 р.;

представник третьої особи у судове засідання не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року у справі №904/7126/14

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Марганець, Дніпропетровська область

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, Луганська область, Перевальський район, Карпати

про стягнення 65 388,24 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення 65 388,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором банківського обслуговування № б/н від 14.03.2011р., щодо своєчасного та повного повернення кредиту.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року у справі № 904/7126/14 (головуючий суддя Кармазіна Л.П., судді Колісник І.І., Рудовська І.А.) відмолено в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" в частині стягнення основного боргу - заборгованості за кредитом у розмірі 40 000 грн. 00 коп.; позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 5601,17 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 12 342,72 грн.; пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором у розмірі 4 571,48 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 2 872,87 грн. - залишено без розгляду.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав, покладення на відповідача обов'язку погашати суму боргу у розмірі 40 000 грн. з кредиту яка утворилась внаслідок несанкціонованого переказу коштів 22.07.2013 року, а також неодноразовим ухиленням позивача від надання витребуваних судом розрахунків, станом на дату подання позовної заяви до господарського суду.

Не погодившись з зазначеним рішенням Публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПРИВАТБАНК" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При цьому Публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПРИВАТБАНК", в апеляційній скарзі посилається на безпідставність висновку господарського суду про те, що Позивач визнав свою провину в ситуації несанкціонованої операції по перерахуванню коштів, оскільки дане несанкціоноване списання коштів було здійснено внаслідок недбалості Відповідача, що підтверджено висновком службового розслідування, відповідно до якого зняття коштів з рахунку Відповідача здійснено саме з вини Відповідача внаслідок порушення ним п.п. 3.7.14, 3.5.17, 3.5.18 Умов та правил надання банківських послуг та п. 1.19 інструкції затвердженої Постановою НБУ № 22від 21.01.2004 року, а тому всі збитки несе безпосередньо Відповідач.

Вважає, що наявність рекомендації у службовому розслідуванні про сторнування процентів та комісії за використання кредитних коштів, то це лише внутрішня рекомендація Департаменту Служба Безпеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", однак Банк не повинен чітко виконувати зазначену рекомендацію.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та наполягав на її задоволенні.

Представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 01.02.2016 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

14.03.2011 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (клієнт) та публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (банк) було підписано заяву, згідно якої відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 14.03.2011 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. (а.с.28 т. 1).

14.03.2011 року відповідачем було накладено електронно-цифровий підпис у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват24. (а.с.28 т. 1)

Відповідно до договору станом на 14.03.2011 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_4 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг" (далі - умови).

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди. (п. 3.18.1.3 Умов)

На виконання умов договору банківського обслуговування від 14.03.2011 року Позивач надавав ФОП ОСОБА_3 кредитні кошти у межах встановленого ліміту у сумі 50000,00 грн., які використовувались відповідачем, що підтверджується банківською випискою з рахунку НОМЕР_2 за період з 14.03.2011 року по 11.07.2014 року.(а.с.79-98 т. 1)

Відповідно до розділу 3.18.4 Умов за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом із моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню") розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2013 року з рахунку відповідача НОМЕР_2 було здійснено платіж на суму 40 000 грн. 00 коп. та перераховано зазначену суму на рахунок НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 94).

Платіжне доручення № 1283на перерахування суми коштів у розмірі 40000, грн. було створено та відправлено 22.07.2013 року через систему інтернет- клієнт- банкінг Приват 24.

Відповідачем зазначено, що про проведення даного платежу йому стало відомо з СМС повідомлення, яке було відправлено на мобільний телефон та отримано відповідачем 22.07.2013 року о 22:27 год.

За даним фактом, відповідач звернувся з заявами про несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі 40 000 грн. до служби безпеки позивача, а також до Марганецького МВ УМВС в Дніпропетровській області. (а.с.62-66 т. 1).

Згідно висновку про результати службового розслідування №ZAKL-2013/1-6871763 від 13.08.2013р., проведеного фахівцями позивача за заявою відповідача, 22.07.2013 року платіж з референсом JBKLD0722L25D3.1 на суму 40000 грн. з рахунку № НОМЕР_4 було проведено через транзитний рахунок ПриватБанка НОМЕР_5 на картковий рахунок НОМЕР_3 ОСОБА_5 за єдиним реквізитом з призначення платежу "безвідсоткова зворотня допомога. згідно дог 5 від 21.07.2013, без ПДВ Поповнення карткового рахунку ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_1 карта НОМЕР_3", згідно платіжного доручення №1283.

Даний платіж на суму 40 000 грн. було сформовано та відправлено з використанням ключів електронного цифрового підпису і паролів відповідача з ІР- адресІНФОРМАЦІЯ_1 та 5.9.161.166.

З транзитного рахунку кошти в розмірі 40 000 грн. були зараховані на розрахункову карту ОСОБА_5, які 22.07.2013 року та 23.07.2013 року в проміжок часу з 07 год.19 хв. по 08 год.41 хв. були зняті невстановленою особою в банкоматах розташованих за адресою - м. Луганськ, вул. Лермонтова, 2в та за адресою м. Луганськ, вул. Челюскінцев, 1а.

Як вбачається з висновку службового розслідування, викрадення коштів було здійснено шахраями, з використанням спеціального програмного забезпечення, яке було віддалено занесено на комп'ютер, де знаходилась інформація про ключі та паролі в аккаунт ПК "Приват24" клієнта банку ФЛП ОСОБА_3 Після отримання інформації про паролі доступу, шахраями було створено та проведено несанкціонований платіж.

За результатами службового розслідування було зроблено висновок про підтвердження заяви відповідача щодо несанкціонованого платежу 22.07.2013р. в "Приват24" на суму 40000грн. (а.с.199-207 т.1).

24.07.2013р. за заявою відповідача про кримінальне правопорушення, слідчим відділом Марганецького міського відділу МВС України було розпочато досудове розслідування №0000815 за фактом викрадення грошових коштів у розмірі 40000 грн., з розрахункового рахунку ПАТ "КБ"ПриватБанк", відкритого на ім'я ОСОБА_3

Крім того, під час судового розгляду, з метою встановлення, чи здійснював Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 зняття грошових коштів в сумі 40 000 грн.00коп. зі свого поточного рахунку, чи грошові кошти дійсно були отримані невідомими особами внаслідок несанкціонованого втручання в роботу системи віддаленого банківського обслуговування "Приват24", копії матеріалів справи №904/7126/14 було направлено для перевірки до прокуратури Дніпропетровської області (т. 1 а.с. 227-230).

Відповідно до листа №76/1547вих 15 від 16.09.2015 року, Прокуратура міста Марганця Дніпропетровської області повідомила суд, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що 24.07.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 1 ст. 185 КК України, за фактом крадіжки грошових коштів з пластикової картки "ПриватБанк" в сумі 40 000 грн., які належать гр. ОСОБА_3 Під час досудового розслідування встановлено, що 22.07.2013 року близько 19:23 години невідома особа таємно викрала грошові кошти в розмірі 40 000 грн. з розрахункового рахунку ПАТ КБ "ПриватБанк" на імя ОСОБА_3, спричинивши останньому матеріальну шкоду. Станом на вересень 2015 року досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженні триває. У своєму листі Прокуратура міста Марганця Дніпропетровської області зазначила, що у зв'язку з наявністю достатньої об'єктивної інформації щодо проведення незаконних операцій з р/р ОСОБА_3, копії матеріалів справи №904/7126/14 було повернуто до суду, для подальшого розгляду справи (т. 1 а.с. 240-240-а).

На думку Позивача, причиною виникнення спору є неналежне виконання відповідачем умов договору банківського обслуговування від 14.03.2011 року, в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії та пені за прострочення виконання зобов'язань.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

За приписами ст. ст.1066, 1067 Цивільного кодексу України для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами укладається договір банківського рахунка, за яким банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно пункту 3.18.1.16. "Умов та правил надання банківських послуг", при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі (а.с. 28).

Враховуючи наведене, приписи ст.634 Цивільного кодексу України, положення п.3.18.1.16 Умов та правил надання банківських послуг, підписавши 14.03.2011 р. заяву про відкриття поточного рахунку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua), в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, Тарифами банку, складають Договір банківського обслуговування, Позивач приєднався до Договору банківського рахунку в цілому та зобов'язався виконувати умови договору.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями) система захисту інформації повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.

Електронні документи на переказ, розрахункові документи та документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що містять банківську таємницю, під час їх передавання засобами телекомунікаційного зв'язку повинні бути зашифровані згідно з вимогами відповідної платіжної системи, а за їх відсутності - відповідно до законів України та нормативно-правових актів Національного банку України.

Пункт 11.8. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004р. (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.03.2004р. за №377/8976), визначає, що під час використання систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" клієнт має дотримуватися всіх вимог, що встановлює банк, з питань безпеки оброблення електронних розрахункових документів.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" №2346-III від 05.04.2001р. (із змінами та доповненнями) суб'єкти переказу зобов'язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. При проведенні переказу його суб'єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від

1) несанкціонованого доступу до інформації щодо переказу, що є банківською таємницею або є інформацією з обмеженим доступом, осіб, які не мають на це прав або повноважень, визначених законодавством України, а також якщо це не встановлено договором;

2) несанкціонованих змін інформації - внесення змін або часткового чи повного знищення інформації щодо переказу особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором;

3) несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем - використання або внесення змін до компонентів платіжної системи протягом її функціонування особами, які не мають на це права або повноважень, визначених законодавством України, а також встановлених договором.

Суб'єкти переказу зобов'язані повідомляти платіжну організацію відповідної платіжної системи про випадки порушення вимог захисту інформації. У разі виявлення при цьому ознак, що можуть свідчити про вчинення злочину, суб'єкти переказу та інші учасники платіжних систем зобов'язані повідомити про такий випадок порушення вимог захисту інформації відповідні правоохоронні органи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач невідкладно звернувся з заявами про несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі 40 000 грн. до служби безпеки позивача, а також до Марганецького МВ УМВС в Дніпропетровській області, отже виконав свої обов'язки, передбачені статтею 39 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (а.с.62-66 т. 1).

Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п.п. 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ від 30.04.2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» (яке було чинне на час здійснення переказу - 22.07.2013 року) банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як зазначено вище, за результатами службового розслідування було зроблено висновок про підтвердження заяви відповідача щодо несанкціонованого платежу 22.07.2013р. в "Приват24" на суму 40000грн. (а.с.199-207 т.1).

В той же час, у відшкодуванні збитків клієнту ФОП ОСОБА_3 відмовлено, у зв'язку з порушенням останнім п.п. 3.7.14, 3.5.17, 3.5.18 Умов та правил надання банківських послуг.

Також, у службовому розслідуванні зазначено, що негативною умовою, яка сприяла здійсненню розкрадання грошових коштів з рахунку ФОП ОСОБА_3 була не зміна клієнтом паролів входу у Приват24 з дати реєстрації аккаунту у 2005 році, що при недостатньому антивірусному програмному забезпеченні, яке використовувалося клієнтом, не могло запобігти викраденню паролів доступу і здійснення несанкціонованого платежу шахраями.

Відповідно до п. 3.7.14 Умов та правил надання банківських послуг під час використання систем дистанційного обслуговування рахунку клієнт повинен дотримуватися усіх вимог, які встановлює банк з питань безпеки обробки електронних платіжних документів.

Відповідно до 3.5.17 Умов та правил надання банківських послуг банк не несе відповідальність за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом.

В той же час, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, яка посилається на висновок службового розслідування в даній части, оскільки жодним нормативно-правовим актом, жодною угодою між сторонами не зобов'язано клієнта ФОП ОСОБА_3 змінювати паролі входу у Приват24 з дати реєстрації аккаунту (не встановлено періодичність зміни паролю).

Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, що на комп'ютері клієнта ФОП ОСОБА_3 було встановлене недостатнє антивірусне програмне забезпечення.

Окрім вищенаведених Позивач не зазначив яких саме вимог, встановлених банком з питань безпеки обробки електронних платіжних документів, не дотримався Відповідач під час використання систем дистанційного обслуговування рахунку.

Також, судом встановлено, що доказів розголошення відповідачем третім особам відомостей про засоби верифікації (логінів, паролів, ключів електронного підпису) за допомогою яких міг бути здійснений несанкціонований доступ третіх осіб до системи дистанційного обслуговування, позивач не надав.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що сам факт здійснення переказу спірної суми шляхом правильного введення ключів електронного цифрового підпису та паролів відповідача, не свідчить про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, оскільки викрадення грошових коштів було здійснено невідомими особами, з використанням спеціального програмного забезпечення, яке було віддалено занесене на комп'ютер, де знаходилась інформація про ключі та паролі в аккаунт ПК "Приват24" ФОП ОСОБА_3, про що було зазначено самим позивачем, а також підтверджується висновком про результати службового розслідування №ZAKL-2013/1-6871763 від 13.08.2013р., де позивач сам визначає дане списання грошових коштів у розмірі 40 000 грн., як несанкціоноване списання. (а.с.199-207 т. 1)

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на наведене, колегія суддів приймає вищезазначене службове розслідування №ZAKL-2013/1-6871763 від 13.08.2013р. як допустимий та належний письмовий доказ.

Доводи апеляційної скарги, що службове розслідування є внутрішньою рекомендацією Департаменту Служба Безпеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та Банк не повинен чітко виконувати зазначену рекомендацію, не спростовують фактичних обставин, викладених у службовому розслідуванні, та висновків служби безпеки Банку.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав покладення на відповідача обов'язку погашати суму боргу у розмірі 40 000 грн. з кредиту, яка утворилась внаслідок несанкціонованого переказу коштів 22.07.2013р., в зв'язку з чим господарський суд підставно відмовив у задоволенні вимог про стягнення суми заборгованості з оплати кредиту в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем надано до позовної заяви розрахунок суми позовних вимог станом на 23.06.2014р. (а.с.40-44 т. 1)

12.10.2015 року, судом було зобов'язано позивача надати обґрунтований розрахунок суми позову станом на дату подання позовної заяви.

В судовому засіданні 20.10.2015р. представник позивача вимоги суду, щодо надання розрахунку суми позову не виконав, в зв'язку з чим судом було повторно зобов'язано позивача надати до судового засідання обґрунтування нарахування суми боргу у розмірі 5601,17 грн. (з чого складається зазначена сума) та обґрунтований розрахунок суми пені, комісії та процентів нарахованих на суму основного боргу у розмірі 5601,17 грн., розрахованих станом на дату подання позовної заяви.

02.11.2015р. на виконання вимог суду, позивачем було надано до матеріалів справи додаткові пояснення по розрахунку заборгованості (а.с.23-27 т. 2), відповідно до яких позивач зазначив, що станом на 12.08.2013 року сальдо поточне було в розмірі 9591,45 грн., а 14.08.2015 року сальдо поточне вже складало 49 591,45 грн. Також позивач зазначив, що 20.08.2013 року було зроблено платіж на погашення тіла у розмірі 8 510,00 грн., тож сальдо поточного тіла складало 41 081,45 грн.

Судом було досліджено надані позивачем пояснення щодо розрахунку суми позову та встановлено, що відповідно до розрахунку доданого до позову, здійсненого станом на 23.06.2014р., сальдо поточного тіла кредиту складало 45601,17 грн., тоді як у поясненнях до розрахунку позивач вказує сальдо поточного тіла у розмірі 41 081,45 грн.

В судовому засідання 03.11.2015 року, позивач зазначив, що не має можливості виконати вимоги ухвали суду та розрахувати суму штрафних санкцій за даною позовною заявою.

В зв'язку з тим, що позивач не має можливості надати обґрунтований розрахунок суми позовних вимог, станом саме на дату подання позовної заяви, а надані позивачем пояснення до розрахунку не відповідають обставинам та наявним у матеріалах справи документам, судом було запропоновано призначити у справі судову експертизу.

Представник позивача та представник відповідача в судовому засіданні відмовились від оплати судової експертизи.

Ухвалою суду від 03.11.2015 року, в зв'язку з відмовою позивача оплачувати проведення судової експертизи, позивача була повторно зобов'язано надати до судового засідання обґрунтування нарахування суми боргу у розмірі 5601,17 грн. (з чого складається зазначена сума) та обґрунтований розрахунок суми пені, комісії та процентів нарахованих на суму основного боргу у розмірі 5601,17 грн., станом на дату подання позовної заяви до господарського суду (тобто за вирахуванням суми 40 000 грн., перерахованих 22.07.2013р. з рахунку відповідача).

На виконання вимог суду позивачем було надано розрахунок позовних вимог, розрахованого станом на 01.12.2014 року (за вирахуванням 40 000 грн. не санкціоновано перерахованих 22.07.2013р. з рахунку відповідача), відповідно до якого загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 4307,88 грн., загальний залишок заборгованості по процентах складає 821 грн. 35 коп., заборгованість по комісії складає 1641 грн. 64 коп., загальна сума нарахованої пені складає 490,12 грн., а всього заборгованість за кредитом 7260,99 грн.

Судом встановлено, що відповідно до наданого розрахунку, позивачем при зверненні з позовною заявою 16.09.2014 р. не було враховано здійснений відповідачем платіж 17.07.2014 року, тобто до звернення позивача до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що наданий позивачем розрахунок є необґрунтованим, оскільки з даного розрахунку неможливо встановити, яку саме суму боргу було погашено відповідачем та яким саме чином та в рахунок чого, позивач зарахував цю оплату заборгованості.

Як зазначено у службовому розслідуванні з розрахункового рахунку № НОМЕР_4 було здійснено несанкціонований платіж на суму 40 000,00 грн., з яких:

- 16 386,71 - власні кошти ФОП ОСОБА_3;

- 23 613,29 - кошти із кредитного ліміту.

В той же час, з наданого позивачем розрахунку неможливо встановити, яким чином банк під час розрахунку заборгованості врахував дану обставину.

Враховуючи, що сума основної заборгованості за кредитом, за вирахуванням суми 40 000 грн., згідно наданого позивачем розрахунку становить 4307,88 грн., а відповідно до розрахунку доданого до позову була зазначена інша сума, крім того, розрахунок було проведено позивачем станом на 01.12.2014 року, тоді як позовна заява була подана до суду 16.09.2014 року, тоді як клопотань щодо уточнення позовних вимог позивачем заявлено не було, в зв'язку з невідповідністю наданого розрахунку обставинам справи, судом було запропоновано сторонам призначити у справі судову експертизу для встановлення розміру заборгованості відповідача за договором банківського обслуговування б/н від 14.03.2011 року. Проте, представники сторін від оплати судової експертизи відмовились.

На запитання суду, щодо розміру заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, позивач надав відповідь, що він підтримує позовну заяву у повному обсязі та просить суд позовні вимоги у розмірі 65 388 грн. 24 коп. задовольнити у повному обсязі. Пояснень з приводу наданого розрахунку щодо періоду нарахування, представник позивача не надав.

Вищезгаданий розрахунок суми боргу та його обґрунтування, який неодноразово витребовувався у позивача ухвалами суду, є необхідними для вирішення спору, враховуючи що відповідач заперечує щодо наявності у нього заборгованості взагалі.

Таким чином, враховуючи, що сторони не виявили бажання для призначення у справі судової економічної експертизи, приймаючи до уваги наданий розрахунок, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про відсутність можливості встановити розмір заборгованості відповідача за договором банківського обслуговування б/н від 14.03.2011 року, іншого, більш детального розрахунку позивачем до справи надано не було.

Враховуючи неодноразове ухилення позивача від надання витребуваних судом розрахунків, станом на дату подання позовної заяви до господарського суду (тобто за вирахуванням суми 40 000 грн., перерахованих 22.07.2013р. з рахунку відповідача), у зв'язку з чим господарський суд був позбавлений можливості встановити факт неналежного виконання відповідачем умов договору банківського обслуговування б/н від 14.03.2011 року, а також перевірити здійснені позивачем розрахунки, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, господарський суд підставно залишив позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", в частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 5601,17 грн. - заборгованості за кредитом; 12342,72 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4571,48 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором; 2872,87 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом - без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Матеріали справи свідчать про те, що господарським судом в порядку статті 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

З огляду на обґрунтованість рішення господарського суду, відповідність висновків, викладених в рішенні, обставинам справи та чинному законодавству, вимоги скаржника про скасування рішення є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м. Дніпропетровськ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року у справі № 904/7126/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 04.02.2016 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд

Суддя І.А. Сизько