РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016Справа №910/20413/15

За позовом Приватна організація "Українська ліга авторських і суміжних прав"

До Товариство з обмеженою відповідальністю "Шелтер-ДС"

Про стягнення 24 701,96 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

Від позивача Ластовін О.С. - представник

Від відповідача не з?явився

Суть спору:

Приватна організація "Українська ліга авторських та суміжних прав" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Шелтер-ДС" про стягнення 24 701,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2015 року порушено провадження у справі № 910/20413/15 та призначено справу до розгляду на 30.09.2015 року.

В судовому засіданні 30.09.2015 оголошено перерву до 09.10.2015.

Ухвалою від 09.10.2015 розгляд справи відкладено на 03.11.2015.

Ухвалою від 03.11.2015 розгляд справи відкладено на 24.11.2015.

В судове засідання 24.11.2015 представники сторін не з'явились.

Ухвалою суду від 24.11.2015 відкладено розгляд справи на 19.01.2016.

В судовому засіданні 19.01.2016 оголошено перерву до 03.02.2016.

02.02.2016 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 03.02.2016 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 03.02.2016, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та відповідно до вимог ст. 69 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 03.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.2011 між Приватною організацію "Українська ліга авторських і суміжних прав" та

Товариством з обмеженою відповідальністю "Шелтер-ДС" було укладено Договір № КБР-40/07/11

Згідно п. 1 договору, позивач є організацією, що має повноваження надавати дозвіл на використання об'єктів авторського права та здійснювати збір винагороди (роялті) за використання об'єктів суміжних прав способом публічного виконання на підставі Свідоцтва про реєстрацію в якості організації колективного управління майновими правами суб'єктів авторського права, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України за № 19/2011 від 24.01.2011 та Договором доручення № ЛУ-01/20/11 від 20.01.2011 р.

Відповідно до п. 2.3. договору, відповідач зобов'язується перерахувати на поточний рахунок позивача винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до даного договору, не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця за який здійснюється платіж.

У разі затримки платежів, позивач має право нарахувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.2.6. договору)

Пунктом 3.4. договору визначено, що відповідач зобов'язується протягом п'яти днів письмово повідомити позивача про припинення публічного виконання фонограм в закладах відповідача, зазначених у відповідних додатках до даного договору. В разі несвоєчасного повідомлення про настання таких обставин відповідач зобов'язується сплатити винагороду, узгоджену сторонами у відповідних додатках, у повному обсязі і за весь період.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 13.07.2012, а в частині невиконання фінансових зобов`язань, фінансових санкцій, та будь-яких інших зобов'язань до їх повного виконання (п.4.1. договору).

Згідно п. 4.2. договору, у випадку, якщо жодна з сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в п. 4.1 дати припинення дії договору, він вважається пролонгованим ще на один календарний рік і так кожного разу. Таке повідомлення має бути надіслане засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом), при цьому належним доказом повідомлення є квитанція відділу поштового зв'язку із зазначенням вказаних в цьому договорі поштових реквізитів сторони, на адресу якої направлено листа.

В матеріалах справи відсутні докази припинення дії договору № КБР-40/07/11, в зв'язку із вище зазначеним., суд приходить до висновку, що договір автоматично пролонговувався та станом на день прийняття рішення по справі є чинним.

Відповідно до п. 1.2. додатку №2 до договору, загальна сума щомісячної винагороди з дня набуття чинності договору становить 1000,00 грн. а відповідно до Додаткової угоди № 1 від 01.03.2014 р. з 26.04.2014 складає 850 грн.

Як вказує позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідач неналежним чином виконує умови договору щодо оплати роялті, в зв'язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 15350 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати винагороди за договором у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15350,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 6708,01 грн., 3% річних в розмірі 332,51 грн., пеня у розмірі 2311,44 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 ст 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як встановлено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору, а також приписи ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 15350 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 332,51 грн. - 3 % річних, інфляційних втрат в розмірі - 6708,01 грн., 2311,44 грн. - пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Суд здійснив розрахунок суми пені , інфляційних втрат та 3% річних, прийшов до висновку , що розрахунок позивача відповідає матеріалам справи тому підлягає задоволенню пеня в розмірі 2311,44 грн., інфляційнй втрати в розмірі 6708,01 грн, 3 % річних в розмірі 332,51 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовльнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Шелтер-ДС" ( 04073, м. Київ, вул.. Сирецька, буд. 9, корп.. 1-Ф, ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" ( 02002, м. Київ, вул.. Микільсько-Слобідська, б. 2-Б, ) основну заборгованість в розмірі в розмірі 15 350 ( п'ятнадцять тисяч триста п'ятдесят) грн.., інфляційні втрати в розмірі 6708 ( шість тисяч сімсот вісім) грн.. 01 коп., 3 % річних в розмірі 332 ( триста тридцять дві) грн.. пеню в розмірі 2311 ( дві тисячі триста одинадцять) грн.. 44 коп., судовий збір в розмірі 1827 ( одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.02.2016 р.

Суддя Л.В. Прокопенко