ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа № Б-39/02-09

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О., суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

ПАТ "Мегабанк" - Черкасов І.Р. (дов. №13-896/15д від 21.12.15 р.);

ТОВ "Залізницяремсервіс" - Бондаренко Я.О. (дов. б/н від 11.01.16 р.);

арбітражний керуючий Саутенко С.О. (свідоцтво №216 від 20.02.13 р.);

арбітражний керуючий Костюк О.Г. (свідоцтво №1282 від 25.06.13 р.);

арбітражного керуючого Костюка О.Г. - Смотров О.І., Селіванов М.В. (дов. №2072 від 15.12.15 р.),

Харківської ОДА - Тимошенко Г.Ю. (дов. №01-53/9619 від 30.12.15 р.);

Головного територіального управління юстиції у Харківській області - Матеко С.В. (дов. №5 від 06.01.16 р.);

прокурор Гайдамака А.М. (посв. №009115 від 13.10.12 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича (вх. № 39 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. у справі № Б-39/02-09

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "ІТРЗ", м. Харків,

до Відкритого акціонерного товариства "Ізюмський тепловозоремонтний завод", м. Ізюм,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. у справі №Б-39/02-09 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Савченко А.А., суддя Міньковський С.В., суддя Швидкін А.О.) задоволено скаргу ТОВ "Залізницяремсервіс" на дії ліквідатора (вх. №7792) з доповненнями, клопотання голови комітету кредиторів ТОВ "Залізницяремсервіс" про припинення повноважень ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Костюка О.Г. (вх. №13808). Усунено арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича від виконання обов'язків ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" Призначено ліквідатором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Саутенко Сергія Олеговича. Відмовлено арбітражним керуючим Закорко В.В., Данченко А.С., Діденко Є.С. та Удовенко Р.П. в задоволенні їх заяв на призначення ліквідатором боржника. Зобов'язано арбітражного керуючого Костюка О.Г. в десятиденний строк з дня винесення цієї ухвали передати ліквідатору ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражному керуючому Саутенко С.О бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Зобов'язано ліквідатора продовжити здійснювати ліквідаційну процедуру відповідно до постанови від 03.12.2014р., щомісяця звітувати суду про виконану ним роботу з документами в підтвердження цього.

Арбітражний керуючий Костюк О.Г. із вказаною ухвалою господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. по справі № Б-39/02-09 про усунення арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича від виконання обов'язків ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

В обґрунтування апеляційної скарги Костюк О.Г., зокрема, зазначає, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку, що за 11 місяців ліквідаційної процедури ним не вжито належних, достатніх та своєчасних ліквідаційних дій, оскільки боржник станом на 2011 рік мав близько 750 працівників, об'єкти комунальної інфраструктури, велику кількість дебіторської заборгованості та документів тривалого зберігання, а тому вчинити дії з ліквідації банкрута у 12-місячний строк є неможливим. Заявник вважає таким, що не відповідає обставинам справи висновок суду щодо несумлінності його дій в частині недостатнього погашення заборгованості із заробітної плати перед працівниками боржника (в сумі 502,3 тис грн.) при наявній заборгованості по заробітній платі в розмірі 5523,2 тис грн. та загальній сумі отриманих коштів 8141,5 тис грн., стверджуючи при цьому, що фактично від коштів, отриманих від завершення технологічного циклу виробничої діяльності, було здійснено погашення заборгованості та виплати поточної заробітної плати на суму 4030 тис грн. Не погоджується апелянт також із висновком суду щодо неправомірного погашення в ліквідаційній процедурі заставному кредитору (ПАТ «Мегабанк») заборгованості в сумі 300 тис грн., при тому що від реалізації заставного майна було виручено 2072 тис грн., оскільки продаж вказаного майна був здійснений під час процедури санації, і на час відкриття ліквідаційної процедури на рахунку боржника було лише 345 тис грн. Зауваження щодо неналежного проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута і виконання ліквідаційної процедури взагалі, вважає безпідставними, посилаючись на дотримання ним вимог чинного законодавства про банкрутство.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 11.01.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 26.01.2016р.

25.01.2016р. від Харківської ОДА надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх. №806), в яких вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. по справі № Б-39/02-09 - без змін.

26.01.2016р. від ТОВ "Залізницяремсервіс" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №901), в яких кредитор просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. по справі № Б-39/02-09 - без змін.

26.01.2016р. від представника арбітражного керуючого Костюка О.Г. Селіванова М.В. надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме довідок про рух коштів банкрута за грудень 2014 - серпень 2015 (вх. №929).

26.01.2016р. від арбітражного керуючого Саутенка С.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. №931), в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. по справі № Б-39/02-09 - без змін.

26.01.2016р. від представника арбітражного керуючого Костюка О.Г. Селіванова М.В. надійшло клопотання про витребування з суду першої інстанції матеріалів справи № Б-39/02-09, які містяться в томах з 1 по 50 та в томі 83, а також відкладення розгляду справи (вх. №938).

26.01.2016р. від представника арбітражного керуючого Костюка О.Г. Смотрова О.І. надійшло клопотання про залучення до участі у справі Департаменту інноваційного розвитку промисловості Харківської ОДА як органу управління корпоративними правами держави щодо банкрута (вх. №943/1).

26.01.2016р. від представника арбітражного керуючого Костюка О.Г. Селіванова М.В. надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. клопотання представників апелянта про витребування з суду першої інстанції матеріалів справи № Б-39/02-09, продовження строку розгляду апеляційної скарги та відкладення розгляду справи задоволено, продовжено строк розгляду апеляційної скарги на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 04.02.2016, витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №Б-39/02-09 у повному обсязі.

29.01.2016р. з господарського суду Харківської області надійшли витребувані матеріали справи №Б-39/02-09.

04.02.2016р. арбітражний керуючий Саутенко С.О. звернувся з клопотанням про долучення до матеріалів справи письмових доказів та пояснень до відзиву на апеляційну скаргу (вх. №931).

04.02.2016р. від ТОВ "Залізницяремсервіс" надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу (вх. №1378).

04.02.2016р. від Харківської ОДА надійшли додаткові заперечення на апеляційну скаргу (вх. №1391).

04.02.2016р. від представників арбітражного керуючого Костюка О.Г. надійшли додаткові письмові пояснення до апеляційної скарги (вх. №№1392, 1393).

У судовому засіданні арбітражний керуючий Костюк О.Г. та його представники підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. по справі № Б-39/02-09 про усунення арбітражного керуючого Костюка О.Г. від виконання обов'язків ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

Представники кредиторів, Харківської ОДА, державного органу з питань банкрутства, прокуратури та арбітражний керуючий Саутенко С.О. заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши клопотання про залучення до участі у справі Департаменту інноваційного розвитку промисловості Харківської ОДА, як органу управління корпоративними правами держави щодо банкрута, не вбачає підстав для його задоволення, враховуючи, що вказані функції управління корпоративними правами держави згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 03.07.2013 р. №550-р передані Харківській обласній державній адміністрації, яка приймає участь у розгляді справи про банкрутство.

Розглянувши також заявлені учасниками процесу клопотання про прийняття додаткових доказів, враховуючи, що заявниками доведено неможливість подання їх суду першої інстанції з причин, що не залежали від них, апеляційний господарський суд вважає вказані клопотання обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши наявні у справі та додатково подані докази, викладені в апеляційній скарзі доводи, а також заперечення на неї, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014р. припинено процедуру санації ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", припинено повноваження керуючого санацією боржника - Костюка О.Г., визнано ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" призначено арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича, якого зобов'язано в строк до 03.12.2015 року виконати ліквідаційну процедуру та надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, ліквідаційний баланс, а також всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури.

02.03.2015 року ТОВ "Залізницяремсервіс" звернулося зі скаргою на дії ліквідатора (вх. №7792), яка ухвалою господарського суду Харківської області від 07.04.2015р. призначена до розгляду.

07.04.2015 року до суду надійшло клопотання ТОВ "Залізницяремсервіс" про припинення повноважень ліквідатора Костюка О.Г. (вх. №13808), яке ухвалою господарського суду Харківської області від 07.04.2015р. призначено до розгляду.

24.04.2015 року до суду надійшла заява арбітражного керуючого Саутенко С.О. на участь у справі №Б-39/02-09 про банкрутство ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

27.04.2015 року ліквідатор надав до суду заперечення на скаргу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.05.2015р. відкладено розгляд справи, зобов'язано Харківську обласну державну адміністрацію надати належним чином оформлену заяву або клопотання за підписом уповноваженої особи органу, уповноваженого управляти державним майном ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" стосовно подальшої участі у справі на посаді ліквідатора арбітражного керуючого Костюка О.Г. та кандидатури арбітражного керуючого Саутенко С.О. на участь у справі про банкрутство ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в якості ліквідатора у відповідності до вимог ст.ст. 96 п. 9 та п. 3 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зобов'язано ліквідатора скликати комітет кредиторів, на якому заслухати звіт ліквідатора про проведені дії та обговорити питання стосовно подальшої участі у справі в якості ліквідатора Костюка О.Г. та кандидатури арбітражного керуючого Саутенко С.О. на участь у справі про банкрутство ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" в якості ліквідатора.

22.06.2015 року до суду надійшла заява арбітражного керуючого Закорко В.В. на участь у справі №Б-39/02-09 про банкрутство ВАТ "ІТРЗ".

26.06.2015 року до суду надійшло пояснення ХОДА про непогодження заміни ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод".

31.07.2015 року ТОВ "Залізницяремсервіс" надало суду доповнення до скарги на дії ліквідатора (вх. №30666).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2015р. прийнято до розгляду доповнення ТОВ "Залізницяремсервіс" до скарги на дії ліквідатора (вх. №30666) та зобов'язано ліквідатора, зокрема, провести збори комітету кредиторів у відповідності до вимог ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції Закону України №2343-ХІІ від 14.05.1992р., та виконати вимоги ухвали суду від 15.05.2015р.

19.08.2015 року надійшла заява арбітражного керуючого Данченко А.С. на участь у справі №Б-39/02-09 про банкрутство ВАТ "ІТРЗ".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2015р. відкладено розгляд справи, зобов'язано ліквідатора надати суду відзив на доповнення ТОВ "Залізницяремсервіс" до скарги на дії ліквідатора, з наданням необхідних документів в його обґрунтування, письмові докази на підтвердження належних дій з закінчення технічного циклу, оцінки майна, його збереженню та інвентаризації у встановленому законом порядку та строки, копії договорів, роботу за якими ще не закінчено, в тому числі договорів на охорону, укладених у ліквідаційній процедурі, правові підстави та обґрунтування проведених дій з погашення кредиторської заборгованості заставному кредитору, докази належного звітування комітету кредиторів з часу призначення ліквідатором банкрута, відомості стосовно належного проведення ліквідаційної процедури з часу призначення ліквідатором. Зобов'язано ліквідатора виконати вимоги попередніх ухвал суду в повному обсязі.

25.08.2015 року до суду надійшла заява арбітражного керуючого Діденко Є.С. на участь у справі №Б-39/02-09 про банкрутство ВАТ "ІТРЗ".

25.08.2015 року ТОВ "Залізницяремсервіс" надало до суду доповнення до скарги на дії ліквідатора (вх. №33712), а також заяву про визнання такими, що не відбулися збори комітету кредиторів від 21.08.2015р., скасування протокольного рішення зборів комітету кредиторів №04-15 від 23.07.2015р. (вх. №22711).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.11.2015р. призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.11.2015р. скаргу ТОВ "Залізницяремсервіс" на дії ліквідатора (вх. №7792) з доповненнями, клопотання голови комітету кредиторів ТОВ "Залізницяремсервіс" про припинення повноважень ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Костюка О.Г. (вх. №13808) та заяву ТОВ "Залізницяремсервіс" про скасування протокольного рішення зборів комітету кредиторів (вх. №22711).

23.11.2015 року до суду надійшло клопотання Харківської обласної державної адміністрації (вх.№47087) про погодження заміни ліквідатора по справі, припинення повноважень ліквідатора ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Костюка О.Г., звільнення його з посади ліквідатора та призначення ліквідатором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" арбітражного керуючого Саутенко С.О.

24.11.2015р. надійшла заява арбітражного керуючого Удовенко Р.П. на участь у справі в якості ліквідатора.

Суд першої інстанції, встановивши обставини неналежного виконання арбітражним керуючим Костюком О. Г. покладених на нього обов'язків ліквідатора, врахувавши клопотання Харківської обласної державної адміністрації, оскаржуваною ухвалою від 25.11.2015 р. задовольнив скаргу ТОВ "Залізницяремсервіс", усунув арбітражного керуючого Костюка О.Г. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута та призначив ліквідатором арбітражного керуючого Саутенко С.О.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вказаної ухвали від 25.11.2015 р. враховуючи наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами ГПК України.

Пунктом 1-1 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року, яка набрала чинності 19.01.2013 року) (далі - Закон про банкрутство) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, до правовідносин, що виникли з моменту визнання ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" банкрутом (03.12.2014 року), застосовуються положення Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 40 Закону про банкрутство у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Законом, з числа арбітражних керуючих, якщо інше не передбачено цим Законом. Ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 2, 11, 12 статті 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; веде реєстр вимог кредиторів; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю). У разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів не може вважати достатньо обґрунтованими деякі положення, викладені в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали від 25.11.2015.

Так, суд апеляційної інстанції не вважає доведеними, зокрема, оціночні судження місцевого господарського суду про низький рівень підготовки документів, які надавалися ліквідатором на підтвердження визнання або невизнання грошових вимог кредиторів, оскільки такі висновки не були аргументовані посиланням на конкретні обставини справи. Суд фактично обмежився лише посиланням на те, що триває розгляд низки заяв кредиторів банкрута, зокрема, ОСОБА_13 (т.79, а.с.1,2,70-80), ОСОБА_14 (т.77,а.с107-113,180,181), ОСОБА_15.(т.78, а.с. 123-132), ОСОБА_16 (т.80, а.с. 51-57, т.81, а.с. 103,104), ОСОБА_17 (т.51, а.с. 60-111) та інших кредиторів ( т.51, а.с. 60-111, т.79, а.с.130-258, т.82, а.с.1-52, т.67, а.с.15,16, 242-245).

Перевіривши вищезазначені посилання на матеріали справи, колегія суддів встановила, що на вказаних аркушах справи знаходяться матеріали заяв кредиторів. При цьому, наприклад у томі 51 (а.с. 60-111) містяться матеріали заяви УПФУ в Ізюмському районі Харківської області, а не кредитора ОСОБА_17 (як зазначено судом першої інстанції). Однак, в чому полягала низька якість документів, які були підготовлені ліквідатором, та як саме це перешкоджало розгляду судом кредиторських вимог, в ухвалі суду першої інстанції не визначено.

Колегія суддів також може погодитися з доводами апелянта, що за обставинами справи виконати ліквідаційну процедуру у встановлений судом 12-місячний термін було б складно, враховуючи великий обсяг активів, які знаходяться на балансі банкрута, наявність у нього об'єктів комунальної інфраструктури, обсяг дебіторської заборгованості та великої кількості документів тривалого зберігання.

Колегія суддів також враховує, що боржник є підприємством, частка державної власності у статутному капіталі якого перевищує 50 відсотків, а тому на нього розповсюджується особливий режим продажу майна, який, зокрема, передбачає необхідність погодження порядку організації проведення аукціону з органом уповноваженим управляти державним майном. Однак, не зважаючи на звернення ліквідатора до Харківської обласної державної адміністрації, як до органу управління корпоративними правами держави щодо банкрута (лист від 27.02.15 №125/106; т. 90 ас. 139, 140), вказаний порядок досі не погоджено (хоча строк ліквідаційної процедури вже закінчився). При цьому, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник Харківської обласної державної адміністрації не зміг надати пояснення про причини непогодження такого порядку. Вказана обставина об'єктивно мала перешкоджати у завершенні ліквідаційної процедури у встановлений строк.

В той же час, колегія суддів не може вважати достатніми здійснені арбітражним керуючим Костюком О.Г. заходи щодо погодження порядку організації проведення аукціону з органом уповноваженим управляти державним майном, оскільки необхідна для належного розгляду вказаного звернення інформація надавалася ліквідатором органу управління поступово лише у вересні-листопаді 2015 року, тобто майже наприкінці ліквідаційної процедури (т. 90 ас. 133-138, 141, 142, 146, 147, 149-152).

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що не знайшов свого підтвердження і висновок суду першої інстанції про те, що ліквідатором було запропоновано для обрання та обрано головою комітету кредиторів 21.08.2015 року гр. ОСОБА_18, який не є кредитором ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", оскільки як вбачається з протоколу загальних зборів № 04-14 від 21.08.2015 року (т. 82, а.с. 104-106), на яких були присутні кредитори, а також з правом дорадчого голосу представник Департаменту інноваційного розвитку промисловості ХОДА та представники працівників ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод", гр. ОСОБА_18 був обраний членами комітету кредиторів, що були присутніми на зборах, головуючим на зазначених зборах, а не головою комітету кредиторів.

Однак, вказане не пояснює обставин щодо підстав присутності на зборах кредиторів 21.08.2015 року гр. ОСОБА_18: кого саме він представляв та якими повноваженнями (правом вирішального чи дорадчого голосу) був наділений. За відсутності доказів наявності у вказаної особи повноважень приймати відповідно ст. 26 Закону про банкрутство участь у зборах (комітету) кредиторів, колегія суддів не може вважати таку участь правомірною.

Незрозумілим є також посилання місцевого господарського суду в оскаржуваній ухвалі на необхідність арбітражному керуючому дотримуватися положень Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а також уникати виникнення конфлікту інтересів, без визначення конкретних порушень у цій сфері з його боку.

В той же час, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що вищевикладені обставини не спростовують загальних висновків місцевого господарського суду щодо наявності недоліків в роботі арбітражного керуючого Костюка О.Г., які є достатніми для визнання неналежним виконання покладених на нього обов'язків та усунення від виконання обов'язків ліквідатора.

Так, відповідно до ч.1 ст. 38 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо.

Разом з тим, ч. 1 ст. З Господарського кодексу України визначено, що під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Необхідно звернути увагу, що технологічний цикл (виробничий цикл) - це інтервал часу від початку до закінчення процесу виготовлення продукції, тобто час, протягом якого запущені у виробництво предмети праці перетворюються у готову продукцію.

Таким чином, у розумінні положень ст. 38 Закону про банкрутство банкрут може завершувати господарську діяльність (ту, що розпочалася до відкриття ліквідаційної процедури) і повинен закінчити її у строк необхідний для виготовлення готової продукції.

Арбітражний керуючий Костюк О.Г. не заперечує факт продовження здійснення господарської діяльності після визнання боржника банкрутом, обґрунтовуючи цим необхідність продовження роботи незвільнених працівників, а також проведення з ліквідаційного рахунку витрат на оплату їх праці та пов'язаних із цим податків та обов'язкових платежів, комунальних послуг, закупівлю матеріалів та комплектуючих, тощо.

Зокрема, апелянт зазначає, що від завершення виробничого циклу банкрута (без продажу майна) за період з грудня 2014 року по серпень 2015 року було отримано 8141468 грн. 67 коп. При цьому, витрати за цей період склали 8150853,65 грн., в т.ч.: заробітна плата, податки на заробітну плату, компенсаційні виплати - 3739183,72 грн.; виробничі потреби - 2073900,19 грн.; комунальні послуги - 1482281,21 грн.; витрати з оцінки майна боржника - 607618,89 грн.; послуги ліквідатора - 98058,22 грн.; інші витрати (послуги банка, канцелярські витрати тощо, пальне) - 149851,42 грн.

Зазначене свідчить, що господарська діяльність підприємства-банкрута продовжувалась (а не завершувалася) щонайменше дев'ять місяців (з дванадцяти відведених на проведення ліквідаційної процедури). Однак, доказів на підтвердження того, що ця діяльність була обґрунтована закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції, апелянтом не надано.

Необхідно також звернути увагу, що згідно ч.1 ст. 38 Закону про банкрутство підставою для завершення господарської діяльності після визнання боржника банкрута може бути закінчення технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу.

В той же час, за матеріалами справи господарська діяльність банкрута була пов'язана не із виготовленням продукції, а із наданням послуг з капітального ремонту (т. 90 ас. 87-110), яка за вимогами закону не підлягала «завершенню», а мала бути припинена в день визнання боржника банкрутом.

Окрім того, про обставини саме «активного продовження» (а не завершення!) господарської діяльності після визнання боржника банкрутом свідчать укладені ліквідатором Костюком О.Г. з ДП «Південна залізниця» додаткові угоди №1 від 27.02.2015 та №2 від 20.05.2015 до договору №П/Т-14678/НЮ від 18.06.2014 на виконання послуг з капітального ремонту вузлів, агрегатів та лінійного обладнання тягового рухомого складу (т. 90 ас. 71, 99-110), які передбачають надання послуг не тільки у 2015, а й у 2016 роках.

Як вбачається з наданих ліквідатором Саутенко С.О. пояснень та виписок з банківського рахунку (зокрема, див. вх. №1377 від 04.02.2016) у період з 03.12.2014 по 25.11.2015 на ліквідаційний рахунок банкрута надійшли кошти у розмірі 10673 тис грн., в тому числі за відвантажену продукцію 9078 тис грн., а загальна сума витрат склала 10659 тис грн.

У зв'язку з продовженням господарської діяльності, всупереч вимогам ст. 41 Закону про банкрутство арбітражний керуючий Костюк О.Г. з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури не повідомив працівників про звільнення та не здійснив його у встановленому законодавством про працю порядку (як свідчать матеріали справи, звільнення працівників відбувалося на протязі лютого 2015 - вересня 2015, т. 90 ас. 189-193), продовжуючи нараховувати та сплачувати їм поточну заробітну плату (2583 тис грн.) і відповідні податки та обов'язкові платежі (1118 тис грн.).

При цьому, загальна сума витрат на продовження господарської діяльності банкрута (без урахування вищезазначених витрат на виплату поточної заробітної плати, податків та обов'язкових платежів) склала 5355 тис грн. (див. вх. №1377 від 04.02.2016).

Тобто, кошти отримані від продовження господарської діяльності, арбітражним керуючим Костюком О.Г. спрямовувались переважно на поточні потреби банкрута (оплату праці працівникам, оплату електро-, газо-, водопостачання, придбання сировини та матеріалів, оплату послуг, тощо), а тому вказані дії апелянта не відповідали характеру ліквідаційної процедури, не мали на меті захист майнових прав та інтересів кредиторів банкрута, не були спрямовані на задоволення їх вимог відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що після визнання боржника банкрутом арбітражним керуючим Костюком О.Г. всупереч положенням ст. 38 Закону про банкрутство продовжувалася активна господарська діяльність на ВАТ "Ізюмський тепловозоремонтний завод" (загальний обсяг надходжень від якої склав понад 9 млн грн.), яка не була пов'язана із закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції, захистом майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, передачею в оренду майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації, тощо.

Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо неправомірного позачергового погашення в ліквідаційній процедурі заставному кредитору (ПАТ «Мегабанк») заборгованості в сумі 300 тис грн., яке було здійснено не за рахунок коштів від реалізації заставного майна банкрута.

Апелянт, обґрунтовуючи вказані витрати, посилається на те, що вони були здійснені за рахунок частини коштів, які були виручені від реалізації заставного майна в процедурі санації (2072 тис грн.) і які залишилися у банкрута на час відкриття ліквідаційної процедури. При цьому, апелянт надає різні дані щодо залишків коштів, які мав боржник на час відкриття ліквідаційної процедури. Так, в апеляційній скарзі він зазначає, що залишки коштів на рахунках банкрута станом на 03.12.2014 складали 325 тис грн. (або 345 тис грн.). Згідно наданої ним довідки про рух коштів по розрахунковому рахунку 9370 (т. 98 ас. 186) станом на 01.12.2014 залишки коштів складали 312019,32грн.

Відповідно ч.ч. 7 та 8 ст. 41 Закону про банкрутство під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов'язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника. Кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом. З основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Матеріали справи свідчать, що згідно банківської виписки ПАТ «Правекс - Банк» по рахунку банкрута - ВАТ «ІТРЗ» №9370, станом на час відкриття ліквідаційної процедури, тобто на 03.12.2014 року на рахунку банкрута обліковувались грошові кошти лише у розмірі 60484,83 грн. У зв'язку із закриттям поточних рахунків у ПАТ «Мегабанк» (16.04.2015) та АБ «Експрес-банк» (23.04.2015) на рахунок банкрута №9370 було перераховано кошти у загальній сумі 7551грн. (див. виписки ПАТ «Правекс - Банк» по рахунку банкрута - ВАТ «ІТРЗ» №9370 за 03.12.2014, 16.04.2015 та 23.04.2015 - додатки до клопотання Саутенко С.О. від 04.02.2016; вх. №1377 від 04.02.2016).

Дані обставини спростовують доводи Костюка О.Г. про те, що на час відкриття ліквідаційної процедури на ліквідаційному (санаційному) рахунку банкрута №9370 залишалися кошти в сумі більше 300 тис грн. від реалізації заставного майна банкрута.

Навіть якщо якість кошти знаходились на інших рахунках банкрута в банках (тобто не на ліквідаційному), та ліквідатор проводив розрахунки з кредиторами з цих інших рахунків, це могло б свідчити про порушення ним вимог ч.ч. 7 та 8 ст. 41 Закону про банкрутство.

Необхідно також звернути увагу, що керуючий санацією (обов'язки якого до визнання боржника банкрутом виконував Костюк О.Г.) відповідно ч. 6 ст 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції до 19.01.2013 року) зобов'язаний був відкрити спеціальний рахунок для проведення санації та розрахунків з кредиторами. А тому, наявність на час відкриття ліквідаційної процедури у банкрута інших рахунків в інших банках та наявність на них грошових коштів вже свідчить про порушення арбітражним керуючим Костюком О.Г. законодавства про банкрутство.

Таким чином, дії арбітражного керуючого Костюка О.Г. в частині перерахування заставному кредитору - ПАТ «Мегабанк» грошових коштів в сумі 300 тис грн. свідчать про порушення ним вимог ст. 45 Закону про банкрутство щодо черговості задоволення вимог кредиторів.

Апеляційним господарським судом не досліджується в даному апеляційному провадженні питання щодо розподілу коштів (2072 тис грн.), виручених в процедурі санації від реалізації майна боржника, яке перебувало у заставі ПАТ «Мегабанк», яке може бути предметом окремої уваги суду при розгляді звіту ліквідатора, зокрема, в порядку ст. 46 Закону про банкрутство.

Надаючи оцінку діям арбітражного керуючого Костюка О.Г. щодо проведених виплат в ліквідаційній процедурі, зокрема, на погашення заборгованості по заробітній платі, колегія суддів також встановила наступне.

Відповідно положень ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею.

Зокрема, у першу чергу задовольняються:

вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі;

вимоги кредиторів за договорами страхування;

витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі:

витрати на оплату судового збору;

витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів;

витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом;

витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута;

витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з визнанням мирової угоди недійсною;

вимоги щодо виплати основної грошової винагороди арбітражному керуючому;

вимоги щодо відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов'язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна, керуючого санацією боржника або ліквідатора банкрута;

витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов'язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута;

витрати Гарантійного фонду виконання зобов'язань за складськими документами на зерно, пов'язані з набуттям ним права регресної вимоги щодо зернового складу, - у розмірі всієї виплаченої ним суми відшкодування вартості зерна.

При цьому, згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 45 Закону про банкрутство вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом. У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Таким чином, відповідно положень Закону про банкрутство вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати перед працюючими та звільненими працівниками банкрута відносяться до однієї (першої) черги, а відповідно підлягають погашенню пропорційно у разі недостатності коштів для повного задоволення всіх вимог однієї черги.

Однак, як свідчать матеріали справи, арбітражний керуючий Костюк О.Г. не дотримувався встановленої законом черговості задоволення вимог кредиторів, зокрема принципу пропорційності їх погашення при недостатності коштів для задоволення вимог кредиторів однієї черги.

Так, згідно звіту арбітражного керуючого Костюка О.Г. станом на 23.11.2015 (т. 90 ас. 70-84) на виплату заробітної плати, що була нарахована колишнім працівникам підприємства з моменту попередження про звільнення до моменту звільнення, з виплатою всіх соціальних нарахувань на фонд заробітної плати, вихідну допомогу та компенсаційні виплати при звільненні (тобто поточні платежі) було спрямовано близько 900 тис грн., а також зменшено заборгованість по заробітній платі на суму близько 300 тис грн.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що станом на 01.12.2014 заборгованість по заробітній платі складала 5526,4 тис грн. За період ліквідаційної процедури здійснено виплати з поточної заробітної плати та погашення заборгованості з заробітної плати на суму більше 4030 тис грн., при цьому загальна сума заборгованості по заробітній платі зменшилася до 4934,4 тис грн.

В той же час, за бухгалтерськими даними, отриманими після призначення нового ліквідатора Саутенко С.О. (т.98 ас 197-214; клопотання Саутенко С.О. від 04.02.2016, вх. №1377 від 04.02.2016), станом на 03.12.2014 р. заборгованість по заробітній платі складала 6375602,22 грн. з якої: заборгованість по заробітній платі - 5642767,68 грн.; компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати - 732834,50 грн. Станом на 25.11.2015 р. заборгованість по заробітній платі складала 6064773,57 грн. з якої: заборгованість по заробітній платі - 5364295,10 грн.; компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати - 700478,50 грн.

За період з 03.12.2014 р. по 25.11.2015 р. з ліквідаційного рахунку ВАТ «ІТРЗ»

на погашення реєстрової заборгованості по заробітній платі згідно ухвали

господарського суду Харківської області від 09.03.2011 р. було спрямовано на: виплату заборгованості по заробітній платі 310828,65грн.; сплату податків та обов'язкових платежів 228707,88грн., тобто загалом 539536,53грн.

За період з 01.02.2015 р. по 30.06.2015 р. з ліквідаційного рахунку ВАТ «ІТРЗ» на виплату поточної заробітної плати, яка виникла від продовження здійснення господарської діяльності, було спрямовано 147977,99 та на сплату відповідних податків та обов'язкових платежів - 808569,42 грн., тобто загалом - 2288347,41грн.

На виплату вихідної допомоги звільненим працівникам було спрямовано 397030,39 грн.

На виплату компенсації за невикористані відпустки звільненим працівникам 348943,01грн., сплату податків та обов'язкових платежів 134587,32грн., а загалом 483530,33грн.

Надані до матеріалів справи арбітражним керуючим Саутенко С.О. довідки свідчать, що арбітражним керуючим Костюком О.Г. отримані в ліквідаційній процедурі кошти переважно спрямовувались на виплату поточної заробітної плати, при тому, що погашення заборгованості по заробітній платі (310828,65грн. з 5909772,83 грн., затверджених згідно ухвали господарського суду Харківської області від 09.03.2011) проводилось вибірково (лише 41 працівнику з 890), а не пропорційно як того вимагає Закон.

Апеляційний господарський суд також погоджується із доводами щодо нецільового використання арбітражним керуючим Костюком О.Г. коштів банкрута на проведення оцінки та обстеження майна боржника в загальній сумі 380000,00 грн.

Відповідно ч. 1 ст.42 Закону про банкрутство усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Згідно положень ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу.

Відповідно положень ст. 43 Закону про банкрутство встановлено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Оцінка майна державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, здійснюється обов'язково із залученням суб'єктів оціночної діяльності у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Приписами ч. 12 ст. 96 Закону про банкрутство визначено, що плани санації, мирові угоди та переліки ліквідаційних мас та зміни і доповнення до них у справах про банкрутство державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, підлягають погодженню з органом, уповноваженим управляти державним майном. Уразі відсутності такого погодження план санації та мирова угода затвердженню господарським судом не підлягають, а включене до переліку ліквідаційної маси майно банкрута не може бути реалізованим.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.07.2013 року № 550-р було погоджено пропозицію Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про передачу Харківській облдержадміністрації повноважень з управління корпоративними правами держави щодо ВАТ «Ізюмський тепловозоремонтний завод» та зобов'язано Харківську облдержадміністрацію вжити заходів до недопущення відчуження цілісного майнового комплексу ВАТ «Ізюмський тепловозоремонтний завод».

Приймаючи до уваги, що Харківська обласна державна адміністрація не погоджувала переліки ліквідаційних мас банкрута, а початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому Законом про банкрутство порядку вимог кредиторів, арбітражний керуючий Костюк О.Г. безпідставно уклав договори про надання послуг з оцінки майна № 2-1903/1 від 19.03.2015 р. на загальну суму 100000,00 грн. та про обстеження несучих та огороджуючи будівельних конструкцій №18/2 від 18.02.2015 р. на суму 280000,00 грн., а також здійснив оплату за вказаними договорами в сумі 380000грн, які повинні були бути спрямовані на погашення вимог кредиторів згідно черговості, встановленої ст. 45 Закону про банкрутство.

Колегією суддів також приймається до уваги відсутність в матеріалах справи всупереч положенням ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство доказів здійснення Костюком О.Г. заходів по стягненню сум дебіторської заборгованості, при тому, що відповідно даних бухгалтерського обліку станом на 01.01.2016 р. у банкрута обліковується непогашена дебіторська заборгованість у розмірі 1359357,71 грн. (див. звіт по дебіторам доданий до клопотання Саутенко С.О. від 04.02.2016; вх. №1377 від 04.02.2016).

Апеляційний господарський суд погоджується із зазначеними в ухвалі місцевого господарського суду зауваженнями щодо недоліків в діяльності арбітражного керуючого Костюка О.Г. під час проведення інвентаризації майна банкрута

Враховуючи обставини, встановлені ухвалами господарського суду Харківської області від 14.02.2013 та 06.08.2015, які набрали законної сили, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки місцевого господарського суду щодо порушення діями арбітражного керуючого Костюка О.Г. законних прав та інтересів кредитора ТОВ "Залізницяремсервіс" щодо намагань виключити його вимоги з реєстру кредиторів.

Твердження апелянта про відсутність у ТОВ "Залізницяремсервіс" повноважень щодо звернення до суду зі скаргою на дії ліквідатора не може бути визнано судом обґрунтованим, враховуючи: по-перше, відсутність такої заборони у законодавстві; по-друге, таке право учасника справи про банкрутство прямо передбачено ч. 11 статті 41 Закону про банкрутство; а по-третє, наявність у суду права за власної ініціативою прийняти відповідне рішення.

Статтею 98 Закону про банкрутство передбачено, що під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

У відповідності до ч.9 ст.96 Закону про банкрутство призначення ліквідаторів державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 %, здійснюється господарським судом за участю органу, уповноваженого управляти державним майном.

Згідно положень ч.12 ст.41 та ч.3 ст. 114 Закону про банкрутство невиконання або неналежне виконання ліквідатором покладених на нього обов'язків може бути підставою для усунення його господарським судом від виконання цих обов'язків

Враховуючи, що матеріалами справи встановлено факт неналежного виконання арбітражним керуючим Костюком О.Г. покладених на нього обов'язків ліквідатора банкрута, а також враховуючи згоду Харківської обласної державної адміністрації, суд першої інстанції правомірно усунув Костюка О.Г. від виконання обов'язків ліквідатора та призначив ліквідатором арбітражного керуючого Саутенко С.О., відхиливши кандидатури інших арбітражних керуючих.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. у справі № Б-39/02-09.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Костюка Олега Григоровича залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 25.11.2015р. у справі №Б-39/02-09 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08.02.16

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.