РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 918/1242/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Берун Р.В., довіреність № б/н від 16.12.15

Бойко Ю.О., № б/н від 27.01.16

від відповідач 1: Ремовський С.В., паспорт № МЮ 016496 від 27.08.04

від відповідач 2: не з'явився

від відповідач 3: Тарновецький Я.М., № б/н від 18.11.15

розглянувши апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду Рівненської області від 28.12.15 р. у справі № 918/1242/15 (суддя Політика Н.А.)

за позовом Приватного підприємства фірма "Інтерекопласт"

до Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненського міськвиконкому Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-реконструкція"

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетрансбуд"

про визнання недійсним договору генпідряду

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство-фірма "Інтерекопласт" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Рівненської області із позовом (а.с. 26-) до Управління капітального будівництва Рівненського міськвиконкому (далі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Арт-реконструкція" (далі - відповідач 2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетрансбуд" (далі - відповідач 3) про визнання недійсним договору генпідряду.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 28.12.15р. (а.с. 143-150) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що Інвестиційний договір від 23.08.2006 року, укладений між позивачем та Управлінням капітального будівництва є розірваним, позивач не є стороною Договору генпідряду №17, і ним не обгрунтовано, чим саме правочин суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства, його моральним засадам, того, що сторони договору не мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору не було вільним і не відповідало внутрішній волі, того, що правочин не спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним, суд першої інстанції вважає вимоги позивача про визнання Договору генпідряду №17 недійсним необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що при укладенні договору генпідряду N17 від 19.10.2015 року сторонами дотримано всіх передбачених статтею 203 Цивільного кодексу України вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст оспорюваного договору відповідає вимогам закону, додержана встановлена форма договору, правоздатність сторін за договором.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв'язку із чим відмовив у задоволенні заяви позивача.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 158-163) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 28.12.15 року у даній справі скасувати та прийняти нове, яким позов задоволити.

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що Договір генпідряду № 17 від 19.10.15 р. суперечить вимогам ч. 1 ст. 516, ст 520, ст. 525 ЦК України, а тому підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Крім того, скаржник стверджує, що договір генпідряду від 19.10.15 р., який містить елементи і інвестиційного договору, і договору будівельного підряду, в порушення вимог ст. 180, 318 ГК України, не містить усіх істотних умов.

Обгрунтовуючи свої вимоги, апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи.

Відповідач 3 в запереченнях на апеляційну скаргу (а.с. 169-171) просить залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення та вказує на те, що при підписанні договору генпідряду № 17 сторонами дотримано всіх передбачених ст. 203 ЦК України вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Водночас, відповідач 2 у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 172-173) заперечив вимоги апеляційної скарги та звернув увагу на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування. Зокрема, зазначив, що при укладенні договору генпідряду не були порушені права позивача, укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач 1 у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 174-179) просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення - без змін. Відповідач 1 звернув увагу апеляційного суду на те, що Інвестиційний договір від 23.08.06 р. є розірваним, а відтак, посилання скаржника на правовідносини заміни сторони у зобов'язанні, які регулюються ст. 512, 514, 516, 520 ЦК України є помилковим.

03.02.16 р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання позивача про зупинення провадження по даній справі до вирішення цивільного спору в кримінальному провадженні по суті.

Вказане клопотання позивач обґрунтовує тим, що до початку розгляду даної справи, йому було невідомо про виправлення в Інвестиційному договорі, відповідно до яких позивач позбавлений права власності на обсяг фактично освоєних капітальних вкладень в будівництво будинку. А тому, позивач звернувся з відповідною заявою про вчинення кримінального провадження щодо внесення цих виправлень до правоохоронних органі.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках, зокрема, надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

Таким чином, необхідними умовами для зупинення провадження у справі є наявність обставин, що перешкоджають її розгляду по суті або виявлення господарським судом у діяльності будь-яких підприємств порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку.

Однак, у матеріалах даної справи відсутні докази наявності хоча б однієї з вищевказаних умов.

Судом зазначається, що стороною не надано доказів прийняття до провадження даного цивільного позову.

Також, факти, встановлені у порядку кримінального розслідування, можуть бути обов'язковими для господарського суду лише у випадках, коли предметом спору є цивільно-правові наслідки винних дій.

У даному ж випадку предметом заявленого позову є вимоги щодо визнання недійсним договору генпідряду від 19 жовтня 2015 року, укладеного між Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненької міської ради, Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Реконструкція" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетрансбуд", отже висновки з цього питання апеляційний суд може зробити незалежно від наслідків кримінального розслідування на підставі оцінки доказів, представлених сторонами або зібраних з власної ініціативи при розгляді цієї справи.

Представник відповідача 2 не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача 2 за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 1, відповідача 3, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 17 листопада 2005 року між Рівненською міською радою (далі - орендодавець) та Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - орендар) було укладено договір оренди землі №76, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку, загальною площею 8887 м2, яка знаходиться на вул. Буковинській, 12 в м. Рівне для будівництва житлового будинку (а.с. 54-55).

Рішенням Рівненської міської ради №4025 від 30 вересня 2010 року "Про скасування пункту 2 рішення Рівненської міської ради від 12 червня 2007 року №878 та поновлення договорів оренди земельних ділянок Управлінню капітального будівництва" поновлено на десять років договір оренди землі №76 від 17.11.2005р. шляхом укладання нового договору (а.с. 64).

3 грудня 2010 року між Рівненською міською радою (далі - орендодавець) та Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - орендар) укладено договір оренди, який зареєстрований в Управлінні Держкомзему у місті Рівне, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2011 року за №0061. Відповідно до умов даного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне користування земельну ділянку, загальною площею 7 092 м2, яка знаходиться на вул. Буковинській, 12 в м. Рівне для будівництва житлового будинку (а.с. 65-66)

З матеріалів справи, а саме: з Дозволу на виконання будівельних робіт №413 від 05.12.2006 р. (а.с. 91) вбачається, що Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської є замовником будівництва житлового будинку на вул. Буковинській, 12.

15 грудня 2004 року між Управлінням капітального будівництва (замовник) та ТОВ «Постулат» (інвестором) укладено інвестиційний договір з будівництва ж/б МКР-62, на земельній ділянці, яка знаходиться на вул. Буковинській, 12 (будівельна адреса) в м. Рівному. (а.с. 70)

Для фінансування будівництва житлового будинку Інвестором були залучені кошти від жителів міста Рівне. Як зазначає відповідач-1 ТОВ "Постулат" свої зобов'язання за інвестиційним договором не виконало.

23 серпня 2006 року між ТОВ «Постулат» (інвестор-підрядник) та Приватним підприємством фірмою «Інтерекопласт» (новий інвестор) укладено договір про переведення прав та обов'язків, відповідно до якого права та обов'язки Інвестора-підрядника по інвестиційному договору з будівництва ж/б 12 МКР-62, перейшли до Нового інвестора (а.с. 71-72).

Крім того, 23 серпня 2006 року між Управлінням капітального будівництва Рівненського міськвиконкому (замовник) та Приватним підприємством фірмою "Інтерекопласт" (інвестор) укладено інвестиційний договір про будівництво житлового будинку за адресою вул. Буковинська, 12 (далі - Договір; а.с. 14-16).

Відповідно до п. 1.1 Договору, замовник приймає на себе права та обов'язки замовника з будівництва будинку на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: вул. Буковинська, 12, м. Рівне (далі - об'єкт), а інвестор фінансує та виконує будівництво об'єкту.

Згідно п. 8.3 Договору, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку в разі не фінансування будівництва на суму менше 150 000 грн. щокварталу.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 року у справі № 918/761/15, яке набрало законної сили, встановлено обставини, які в силу вимог ч. 3 ст. 35 ГПК України, не підлягають доказуванню, а саме, що Інвестиційний договір про будівництво житлового будинку по вул. Буковинська, 12 від 23 серпня 2006 року за своєю правовою природою є договором про спільну діяльність, що здійснюється шляхом інвестування. Відповідно, Управління капітального будівництва і ПП фірма "Інтерекопласт", є одночасно, і боржниками, і кредиторами у вказаному зобов'язанні.

Управлінням капітального будівництва направлено Приватному підприємству фірмі "Інтерекопласт" повідомлення про розірвання договору№ 01-19/579 від 02.07.2015р. на підставі п. 8.3 Договору, яке отримане останнім 14.07.2015р. (а.с. 74).

19.06.15р. Управлінням капітального будівництва в газеті "Вісті Рівненщини" було розміщено оголошення про пошук інвестора для добудови об'єкту (копію додано до відзиву поданого суду 20.11.2015 р.) (а.с. 80).

09.10.2015 року між Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненського міської ради (замовник) та ТОВ "Арт-реконструкція" (інвестор) було укладено договір № 0110 про організацію будівництва житлового будинку по вул. Буковинська, 12 в м. Рівне (а.с. 118-120).

За умовами Договору № 0110 про організацію будівництва житлового будинку по вул. Буковинська, 12 в м. Рівному Управління капітального будівництва надало ТОВ "Арт-реконструкція" будівельний майданчик для будівництва, проектну документацію та незавершене будівництво житлового будинку за адресою вул. Буковинська, 12, а ТОВ "Арт-реконструкція" зобов'язалось на власний ризик та за власні кошти забезпечити реалізацію інвестиційного проекту з будівництва об'єкту.

19 жовтня 2015 року між Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненької міської ради (замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Реконструкція" (інвестор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетрансбуд" (підрядник) був укладений договір генпідряду №17 (а.с. 121-122).

30 жовтня 2015 року між Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненької міської ради (замовник), Товариством з обмеженою відповідальністю "Арт-Реконструкція" (інвестор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетрансбуд" (підрядник) укладено додаткову угоду №1 до Договору генпідряду №17 від 19.10.2015р., відповідно до пункту ІІ-А якої Договір генпідряду №17 був викладений в новій редакції (а.с. 88-90).

Пунктом 1.1 договору генпідряду передбачено, що підрядник зобов'язується виконати роботи з будівництва житлового будинку на вул. Буковинська, 12 у місті Рівному згідно із затвердженою проектною-кошторисною документацією, здати в експлуатацію Об'єкт у встановлений термін.

Замовник та/або Інвестор зобов'язується виконати надати Підряднику будівельний майданчик, проектно-кошторисну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти завершений будівництвом об'єкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт у порядку і в розмірах, передбачених цим Договором та додатками до нього.

Згідно п. 2.1.1 договору №17, в редакції від 30.10.2015 року, термін введення об'єкта в експлуатацію - не пізніше 31 грудня 2015 року.

Предметом розгляду по даній справі є визнання недійсним Договору №17 від 19.10.2015р.. При цьому, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ПП фірма "Інтерекопласт" до будівництва ТОВ "Арт-реконструкція" не залучено і згоди на залучення замовнику будівництва не давало, вказаний договір порушує права та охоронювані законом інтереси ПП фірми "Інтерекопласт" і суперечить вимогам п. 9.1 Інвестиційного договору від 23.08.2006 року та ч. 1 ст.ст. 516, 520, 525 Цивільного кодексу України

Аналізуючи встановлені обставини справи, Рівненський апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства.

Підстави визнання договору недійсним визначені ст.. 215 ЦК України. Пунктами 1, 2 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Водночас, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2012р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 цього Кодексу встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

А відтак, колегія суддів констатує, що сторонами при підписанні договору досягнуто згоди, щодо всіх істотних умов договору, а саме: ціни, строку дії договору та предмету.

Зокрема, п. 1.1 Додаткової угоди до Договору генпідряду передбачений предмет договору - роботи з будівництва житлового будинку по вул. Буковинська , 12 м. Рівне.

Розділом 2 Додаткової угоди сторони обумовили, що загальний термін виконання робіт підрядника відповідає моменту введення об'єкта в експлуатацію. Термін введення об'єкта в експлуатацію не пізніше 31.12.15 р. Датою закінчення виконання робіт підрядника за цим Договором є дата введення об'єкта в експлуатацію.

Загальна сума цього Договору складається з витрат підрядника та вартості робіт, що виконуються підрядником за цим Договором. Загальна сума Договору 6000 000 грн. Загальна сума узгоджується сторонами на основі узгодженого сторонами кошторису з урахуванням зауважень та змін у процесі будівництва.

А відтак, колегія суду не бере до уваги доводи позивача, що Договір генпідряду №17 не містить усіх істотних умов, а саме: предмет та ціну договору.

При цьому, суд зазначає, що в договорі генпідряду №17 від 19.10.2015 року, із змінами і доповненнями викладеними в додатковій угоді №1 від 30.10.2015 року, сторонами були узгоджені всі істотні умови, передбачені частиною 5 ст. 318 ГК України.

Враховуючи вказане, суд звертає увагу на те, що в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, щодо відповідності змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та зміст оскаржуваного Договору, апеляційний суд приходить до висновок, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку, недодержання сторонами правочину вимог чинного законодавства України (зокрема, ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України) та порушення правочином будь-яких його прав та охоронюваних законом інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що при укладенні договору генпідряду N17 від 19.10.2015 року сторонами дотримано всіх передбачених статтею 203 Цивільного кодексу України вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст оспорюваного договору відповідає вимогам закону, додержана встановлена форма договору, правоздатність сторін за договором.

Крім того, позивач в обгрунтування позову посилається на пп. 4.1.1 та 4.1.2 пункту 4.1 Інвестиційного договору про будівництво житлового будинку за адресою вул. Буковинська, 12 від 23.08.2006 року, і вказує про те, що Інвестор, тобто ПП фірма "Інтерекопласт", є власником об'єкту як в цілому так і власником незавершеного будівництва, частин об'єкту і всіх матеріалів. Зазначає, що саме позивач був і залишається єдиним і законним власником незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою вул. Буковинська, 12 від 23 серпня 2006 року.

Однак, суд враховує те, що пп. 4.1.1. та 4.1.2 пункту 4.1. Інвестиційного договору містять виправлення, а тому для суду на час розгляду справи є неможливим встановлення обставини щодо того, чи є позивач власником об"єкта вцілому, чи його частини, всіх матеріалів, незавершеного будівництва.

В обгрунтування своєї позиції щодо недійсності договору генерального підряду № 17 від 19.10.15р. позивач також визначає порушення при його укладенні ст..ст. 514, 516, 520, 525 ЦК України та п. 3.9, п. 9.1 інвестиційного договору від 23.08.2006р. Зокрема позивач вказує, що п. 9.3 договору від 23.08.2006р. у правовідносинах, що виникають за даним договором, забороняється застосовувати без письмової згоди іншої сторони відступлення права вимоги та (або) перевід боргу на третю сторону, а згід з п. 3.9 замовник не має права без письмового погодження з інвестором залучати кошти третіх осіб для фінансування будівництва об'єкта. При цьому позивач стверджує, що договір генерального підряду № 17 передбачає передачу прав і обов'язків ПП фірма «Інтерекопласт», визначених умовами інвестиційного договору від 23.08.2006р., іншим особам, тобто є правочином про заміну сторони у зобов'язанні.

Суд не прогоджується з даним твердження позивача, виходячи з наступного.

Умовами інвестиційної угоди від 23.08.2006р., зокрема п. 8.3 передбачено, що замовник може розірвати договір в односторонньому порядку в разі нефінансування будівництва на суму менше 150 000 грн. щокварталу.

У відповідності до ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Доказами відсутності будь-яких робіт на будівництві об'єкта суд вважає наступні документи: лист від 16.01.14р. УКБ міськвиконкому, у якому вимагалося з метою досягнення мети інвестиційного договору про будівництво житлового будинку за адресою Буковинська, 12 вжити заходів до завершення будівництва; відповідь позивача - лист № 7 від 21.01.14р. , у якому позивач вказує на заплановане завершення будівельних робіт з березня по червень 14р.; повідомлення начальника Рівненського міського УМВС України в Рівненській області про скарги мешканців будинків 14А та 16 по вул.. Буковинській по факту збирання невідомих осіб у будові за адресою Буковинська, 12; лист 01-19/208 УКБ міськвиконкому з вимогою терміново розпочати будівельно-монтажні роботи на об'єкті, а також полясненнями представників в судовому засіданні. Зокрема представник позивача Бойко Ю.О. вказував на економічну недоцільність завершення будівництва даного об"єкта та введення його в експлуатацію.

Позивачем не надано будь-яких доказів, що підтверджували б здійснення та фінансування будівництва у 2014-2015р.р.

УКБ міськвиконкому надіслано позивачу повідомлення від 02.07.2015р. № 01-19/576 про розірвання інвестиційного договору від 23.08.2006р., яке отримане останнім 14.07.15р. (а.с. 74).

При цьому, колегія суду зазначає, що оскільки Інвестиційним договором від 23.08.2006 року передбачено право сторони на односторонню відмову від договору, розірвання договору могло бути реалізоване без погодження з іншою стороною договору.

Враховуючи дані обставини, беручи до уваги, що право односторонньої відмови від договору визначено його умовами, суд вважає, що договір від 23.08.2006р. є розірваним з моменту отримання позивачем повідомлення № 01-19/576 - 14.07.2015р. (а.с. 74 повідомлення про вручення поштового відправлення).

А тому твердження позивача, що укладаючи договір генерального підряду УКБ міськвиконкому порушило умови п. 9.1 інвестиційного договору від 23.08.2006р., є безпідставним, оскільки на час укладення оспорюваного договору дія інвестиційної угоди з позивачем є припиненою. У зв'язку з наведеним позивачем недоведено порушення ст.ст. 516, 520, 525 ЦК України при укладенні оспорюваного договору, також останній не можна вважати правочином про заміну сторони в зобов'язанні, оскільки така заміна можлива за умови, коли зобов'язання є діючим.

При цьому, позивач не звертався до суду із позовом про визнання дійсним Інвестиційного договору, про зобов'язання Управління капітального будівництва виконати його умови, тощо.

Також судом зазначається, що договір генпідряду, дійсність якого оспорюється позивачем, є лише договором, який регулює порядок, умови та строки виконання будівельних робіт на об"єкті, укладеним на виконання умов договору № 0110 про організацію будівництва житлового будинку по вул. Буковинська, 12 в м. Рівному від 09.10.15р. При цьому договір № 0110, укладений між Управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРТ-Реконструкція" (Інвестор), за умовами якого Інвестор зобов"язується на власний ризик і за власні кошти забезпечити реалізацію інвестиційного проекту на будівництво об"єкта, а Управління надати інвестору будівельний майданчик для будівництва об"єкта, проектну документацію на об"єкт, незавершене будівництво об"єкта, на час розгляду справи є дійсний, оскільки дійсність правочину презюмується.

Позивачем 03.02.15р. надано суду апеляційної інстанції копія договору генерального підряду на будівництво № 28/08 від 28.08.2006р., за умовами якого Управління капітального будівництва Рівненського міськвиконкому є замовником, який доручає ПП Фірма "Інтерекопласт" (генеральний підрядник) збудувати та передати обєкт - житловий будинок в м. Рівне, вул. Буковинська, 12 у встановлений строк замовнику відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації. Відповідно до п. 5.2 договору запланований строк закінчення будівництва 4 квартал 2007р. Зазначена дата уточнюється додатковою угодою сторін. За твердженням позивача даний договір є дійсним на час розгляду справи, а тому Управління капітального будівництва, порушуючи його умови, уклало договір № 17 від 19.10.15р., оскільки за умовами останнього до виконання робіт залучено іншого генпірядника, при цьому сторона покликається на п. 13.1.5 договору, за яким замовник не має права без погодження з інвестором використовувати кошти третіх осіб для фінансування будівництва об"єкта на виділеній земельній ділянці. Водночас, ні умовами договору № 28/08 від 28.08.2006р., ні нормами законодавства, що регулюють правовідносини підряду не передбачено обмеження замовника в праві залучення до виконання робіт іншого підрядника за умови неналежного виконання першим обов"язків по договору.

Суд звертає увагу на те, що договір генерального підряду на будівництво № 28/08 від 28.08.2006р. не надавався суду першої інстанції, а тому не міг бути предметом дослідження судом, позивач не визначав його доказом у даній справі. Підстави неподання його до суду першої інстанції позивачем не вказувалися, а тому, керуючись ч. 1 ст. 101 ГПК України, даний договір як додатковий доказ у справі колегією суду не приймається.

Враховуючи вказане, колегія суду приходить до висновку, що Інвестиційний договір від 23.08.2006 року, укладений між позивачем та Управлінням капітального будівництва є розірваним, позивач не є стороною Договору генпідряду №17, і ним не обгрунтовано чим саме правочин суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави та суспільства, його моральним засадам, того, що сторони договору не мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договору не було вільним і не відповідало внутрішній волі, того, що правочин не спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним, суд вважає вимоги позивача про визнання Договору генпідряду №17 недійсним необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача згідно ст.49 ГПК.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірма "Інтерекопласт" на рішення господарського суду Рівненської області від 28.12.15 р. у справі № 918/1242/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 28.12.15 р. у справі № 918/1242/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/1242/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.