номер провадження справи 11/2/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 Справа № 908/80/16

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Управління комунальної власності Бердянської міської ради (пл. І-ї Бердянської ради, буд. 2, м. Бердянськ, Бердянський район, Запорізька область, 71100, ),

до відповідача: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1),

у присутності представників:

від позивача: Саввон С.О. - дов. №292 від 05.02.2016;

від відповідача: ОСОБА_1 - особисто;

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Управління комунальної власності Бердянської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2, площею 186 кв.м.

Ухвалою від 11.01.2016 порушено провадження по справі, призначені час і дата судового засідання, сторони зобов'язані надати документи та вчинити дії, необхідні для всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Як стверджує позивач, договір №774 оренди комунального майна від 30.05.2003, укладений між Управлінням комунальної власності Бердянської міської ради та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, строк дії якого був встановлений до 14.07.2009, припинив свою дію. Позивач листами від 24.12.2009 та 27.11.2014 звертався до відповідача із проханням повернути орендоване майно, але відповідач до теперішнього часу знаходиться у спірному приміщенні. Разом з цим, позивач просить судові витрати, пов'язані із розглядом справи, віднести на відповідача.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву, зазначає, що відповідно до змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 291 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 17 та ч.2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» строк дії договору №774 оренди комунального майна від 30.05.2003 продовжено до 28.03.2018, оскільки позивач не висловлював ніяких заперечень щодо перебування відповідача у спірному приміщенні.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, встановив наступні обставини:

Згідно положень ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зазначено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

30.05.2003 між Управлінням комунальної власності Бердянської міської ради (надалі - Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Орендар), був укладений договір №774 оренди комунального майна (надалі - Договір).

У п.1.1. Договору зазначено, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, яке знаходиться на балансі комунального підприємстві «Житлосервіс-1», площею 125,0кв.м., розміщене за адресою: АДРЕСА_2.

Додатковою угодою від 12.12.2007 до Договору, збільшено площу орендованого приміщення на 103,40кв.м.

Згідно п.10.1. Договору, він діє з 30.05.2003 до 30.06.2006 строком на три роки.

Додатковою угодою від 10.08.2006 до Договору, продовжено строк оренди приміщення до 14.07.2009.

Листом №2692 від 24.12.2009 позивач звернувся до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогою повернути орендоване за Договором майно за актом здачі-приймання, у зв'язку із відмовою у продовженні строку дії Договору.

У листі від 28.10.2014 на ім'я Управління комунальної власності Бердянської міської ради, відповідач повідомив позивача, про те, що він вважає, що Договір продовжився на той самий строк і на тих самих підставах умовах до 08.06.2012, а потім до 03.05.2015, оскільки, відповідно до змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 291 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 17 та ч.2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», на його адресу не надходило жодних заперечень щодо небажання в подальшому здавати в оренду нерухоме майно та вимог щодо необхідності повернення орендованого майна. Також, просить позивача підготувати рахунки на оплату за Договором та направляти їх на його адресу.

В свою чергу, у листі №2810 від 27.11.2014, позивач зазначає про те, що внаслідок закінчення строку дії Договору 14.07.2009, у управління комунальної власності не має можливості виставляти відповідачу рахунки за оренду комунального майна, та просить повернути орендоване майно за актом здачі-приймання.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У ст.283 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до положень ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна.

Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору.

Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Як зазначено у ч.4 ст. 284 ГК України, «строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.».

У ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 291 ГК України та ч. 2 ст. 26 «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно положень ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зазначено, що зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, ч.2 ст. 291 ГК України, ч.2 ст. 17 та ч.2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 33 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідача протягом місяця після закінчення строку дії Договору (14.07.2009, 08.06.2012, 03.05.2015) із заперечення щодо поновлення строку дії Договору.

Таким чином, договір №774 оренди комунального майна від 30.05.2003 поновлено на строк який був раніше встановлений договором.

З огляду на викладене підстави для задоволення позову відсутні, оскільки відповідач користується орендованим майном на підставах встановлених чинним законодавством та договором оренди.

Судові витрати віднести на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

В засіданні 08.02.2016 оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 12.02.2016.

Суддя С.А.Гончаренко