ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 р. Справа № 923/1997/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н. Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ,

до Інспекції з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, м. Херсон,

про стягнення 105 136,21 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність № 2380-К-О від 15.07.2014р;

від відповідача: ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність № 01-04-01 від 27.01.2016р.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (позивач) до Інспекції з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради (відповідач) з вимогами про стягнення 105 136,21 грн. заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 16.03.2011р., з яких 33509,37 грн. заборгованості за кредитом, 32366,93 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 5 428,44 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 33 831,47 грн. пені, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобовязань за цим договором.

Згідно з відзивом, з урахуванням наданих представником відповідача в судовому засіданні 11.02.2016р. пояснень, відповідач позовні вимоги визнає частково, в частині, як-то вказано у відзиві, сплати 38 535,78 грн. заборгованості за кредитом та 652,00 грн. дебіторської заборгованості, стверджуючи, що несплата заборгованості має місце внаслідок обставин, які не залежали від відповідача: відсутність фінансування відповідача та замовлень на послуги відповідача (т. 2 а.с.57-58).

У судовому засіданні 28.01.2016р. оголошена перерва до 11 год. 30 хв. 11.02.2016р.

Представники сторін в судовому засіданні 11.02.2016р. підтримують позиції сторін у спорі, які викладено у позовній заяві та у відзиві на неї.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 11.02.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд, -

в с т а н о в и в:

Начальником відповідача, Інспекції з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, 16.03.2011р. підписано заяву про відкриття поточного рахунку в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - банк) (т.1 а.с.17). Підписання цієї заяви клієнтом банку (у даному випадку відповідачем, в особі його керівника), як-то вказано за текстом заяви, є виявленням згоди клієнта банку з Умовами та правилами надання банківських послуг та з Тарифами банку, які розміщено в мережі Інтернет на сайті банку (надалі, відповідно, умови та тарифи), а також з тим, що вказані заява, умови (т.1 а.с.18-29) та тарифи (т.1 а.с.30-32) разом складають договір банківського обслуговування, за обліком банку - договір б/н від 16.03.2011р. Підписавши вказану заяву відповідач, також, зобовязався виконувати умови цього договору банківського обслуговування (надалі - договір).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з умовами визначено надання банком відповідачеві грошових коштів в якості кредиту на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання (характеру) цих коштів, шляхом встановлення кредитного ліміту на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів відповідача (клієнта за текстом умов - примітка суду) в межах кредитного ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнта в узгодженій між ними (передбаченій умовами - примітка суду) формі (згідно з п.3.2.1.1.1., п.3.2.1.1.3 умов). Відповідно до договору відповідачу був встановлений кредитний ліміт на поточний рахунок № 5807 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного звязку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших). Згідно з п.3.2.1.1.8 умов строк дії (обслуговування) кредитного ліміту становить один рік з моменту приєднання клієнта до умов (фактично з моменту підписання відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку в банку - примітка суду), зі сплатою комісії та відсотків річних (у позові - "процентів", примітка суду) за диференційованою ставкою (її розмір залежить від строку користування кредитом - примітка суду): за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0,0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.2.1.4.1.1); при необнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 36,0 % від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.2.1.4.1.2); починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними, при цьому, розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі 56,0 % від суми залишку непогашеної заборгованості (п.3.2.1.4.1.3). Також, п.3.2.1.1.8 умов передбачено можливість неодноразового продовження строку дії (обслуговування) кредитного ліміту на новий річний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, та в якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобовязань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обовязки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються норми Цивільного кодексу України щодо позики, якщо інше не встановлено нормами цього ж Кодексу щодо кредиту, не випливає з суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, яку суд застосовує до спірних відносин згідно з ч. 2 ст. 1054 цього ж Кодексу, позичальник, який своєчасно не повернув суму кредиту, зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. За ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Банк свої зобовязання за договором виконав належним чином: на поточний рахунок відповідача був встановлений первинний кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн., який, в подальшому, поступово був збільшений до 34 100,00 грн., а також, забезпечене користування цим лімітом. Відповідач отримав доступ до користування кредитними коштами в межах кредитного ліміту, але в порушення наведених норм закону та умов договору, свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, що підтверджується довідкою банку, виписками банку по поточному рахунку відповідача за період з 16.03.2011р. по 13.01.2016р. (т.1 а.с.33, 39-40, 56-150; т.2 а.с.1-40).

Станом на 06.11.2015р. у звязку з порушеннями відповідачем зобовязань за договором по поточному рахунку відповідача обліковувалося 33509,37 грн. заборгованості за кредитом, 32366,93 грн. заборгованості з сплати відсотків за користування кредитом, 5428,44 грн. заборгованості з сплати комісії за користування кредитом, що разом складає 71304,74 грн.

Згідно з п.3.2.1.5.1. умов при порушенні клієнтом банку будь-якого із передбачених умовами зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, а також передбачених умовами термінів повернення кредиту, сплати винагороди (комісії), клієнт сплачує банку, за кожен випадок порушення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, у відсотках річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Згідно з п.3.2.1.5.4 умов нарахування пені за кожен випадок порушення зобовязань здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано клієнтом, а згідно з п.3.2.1.5.7 умов строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки пені становить п'ять років.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Згідно з ч. 1 ст. 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 343 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За неналежне виконання відповідачем зобовязань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування цими коштами за договором банк нарахував відповідачу 33831,47 грн. пені.

Розрахунки 71304,74 грн. вказаної заборгованості відповідача перед банком та 33831,47 грн. пені (т.1 а.с.34-38) судом перевірено. Ці розрахунки не містять арифметичних помилок, відповідають нормам закону та положенням договору.

Відповідачем не надано доказів погашення 71304,74 грн. заборгованості перед банком повністю або частково, а також, доказів сплати 33 831,47 грн. пені, повністю або частково, на користь банку.

31.10.2015р. банк направив відповідачу претензію № 10318HEWWS05P від 22.10.2015р. з вимогами погасити наявну станом на дату складання претензії заборгованість відповідача за договором, з пенею, що підтверджується цією претензією, фіскальним чеком від 31.10.2015р., описом вкладення у цінний лист, списком № 2514 прийнятих від банку до відправлення цінних листів (т.1 а.с.42-44). Відповідач цю претензію банку не задовольнив та не надав заперечень або іншої відповіді на неї.

Доводи відзиву відповідача суд відхиляє, оскільки ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням проведеним належним чином, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, які передбачено цим Кодексом або іншими законами. Таким чином, за законом відсутність грошових коштів для виконання договірних зобовязань не є підставою для припинення таких зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Всупереч ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст. 33 ГПК України, відповідач не надав належних доказів відсутності фінансування відповідача його засновником протягом будь-якого часового періоду, зокрема, протягом 2015 року, та/або скрутного фінансового стану відповідача (кошторисів, форм фінансової звітності тощо) на теперішній час, а також, доказів звернень (листування) відповідача з приводу відсутності його фінансування та/або його скрутного фінансового стану до засновника відповідача або ж до департаменту при якому діє відповідач. Сама лише довідка відповідача про загальний обсяг заборгованості відповідача не є належним доказом вказаних фактичних обставин.

За наведених встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється у повному обсязі, тому судовий збір повністю, у сумі 1 577,04 грн., має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Інспекції з нагляду за станом житлового фонду при департаменті житлово-комунального господарства Херсонської міської ради (юридична адреса: 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Радянська, буд.45; фактичне місцезнаходження:73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Лавреньова, буд.7; ідентифікаційний код юридичної особи 33015092; інші реквізити суду не відомі) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: 49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50; ідентифікаційний код юридичної особи 14360570; інші реквізити суду невідомі) 33 509 (тридцять три тисячі п'ятсот дев'ять) грн. 37 коп. заборгованості за кредитом, 32 366 (тридцять дві тисячі триста шістдесят шість) грн. 93 коп. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 5 428 (п'ять тисяч чотириста двадцять вісім) грн. 44 коп. заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом, 33831 (тридцять три тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 47 коп. пені та 1577 (одна тисяча п'ятсот сімдесят сім) грн. 04 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.02.2016р.

Суддя К.В. Соловйов