РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/29526/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Анфорт"

до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Солід Трейдінг Груп"

2. Публічне акціонерне товариство "Банк Національний Кредит"

про стягнення 65 496,00 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Донченко Т.Г. - за довіреністю.

від третіх осіб: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Анфорт" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про стягнення 65 496,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.02.2013 між сторонами було укладено договір банківського рахунку № 0036, за умовами кого банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок № 0036 в українських гривнях, та надавати послуги з розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов цього договору та Законодавства України. 04.07.2014 відповідачем на підставі платіжного доручення № 77 було здійснено списання з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Анфорт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Солід Трейдінг Груп" грошових коштів у розмірі 60 000,00 грн. За доводами позивача, вказане платіжне доручення позивач не складав та не скеровував для виконання ПАТ "Український інноваційний банк", а тому просить суд стягнути з відповідача безпідставно списані грошові кошти у розмірі 60 000,00 грн. та пеню у розмірі 5 496,00 грн.

Ухвалою від 30.12.2014 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.01.2015 р.

27.01.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про призначення експертизи.

27.01.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 27.01.2015 р. залучено до участі у розгляді справи ТОВ "Солід Трейдінг Груп" та ПАТ "Банк Національний Кредит" у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відкладено розгляд справи на 10.02.2015 р.

09.02.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов.

10.02.2015 р. від ТОВ "Лідер-М" та позивача через відділ діловодства суду надійшли клопотання про об'єднання справ № 910/29526/14 та № 910/1502/15-г в одне провадження.

Ухвалою від 10.02.15р. розгляд справи відкладено на 17.02.15р.

17.02.15р. через відділ діловодства суду відповідачем подано додаткові матеріали по справі.

17.02.15р. судове засідання не відбулося.

Ухвалою від 23.02.15р. розгляд справи призначено на 26.02.15р.

Ухвалою від 26.02.2015 р. судом було призначено комп'ютерно-технічну експертизу по справі та доручено її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі було зупинено.

27.04.2015 р. від судового експерта через відділ діловодства суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення експертизи, зокрема, експерт клопотав про надання в його розпорядження для проведення судової експертизи системного блоку, з якого був здійснений платіж.

03.06.2015 р. матеріали справи повернулись до суду без виконання експертизи.

04.06.2015р. позивачем подано клопотання про витребування матеріалів.

05.06.2015 р. було поновлено провадження у справі, розгляд справи було призначено на

16.06.2015 р.

15.06.2015 р. та 16.06.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання клопотання експерта.

Ухвалою від 16.06.2015 р. задоволено клопотання позивача про витребування матеріалів (вихідних даних) для експертизи.

08.12.2015 р. повернулися матеріали справи з повідомленням про неможливість надання висновку, ухвала від 16.06.2015 р. залишена без виконання.

Ухвалою від 14.12.2015 р. поновлено провадження у справі, розгляд справи було призначено на 24.12.2015 р.

Судове засідання 24.12.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 28.12.15р. розгляд справи призначено на 19.01.15р.

13.01.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 19.01.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк» (надалі- відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АНФОРТ" (надалі - позивач) було укладено догові № 0036 банківського рахунку, за умовами якого банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок № 0036 в українських гривнях, та надавати послуги з розрахунково касового обслуговування відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Згідно п. 1.1. вказаного договору банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок в національній валюті, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою Клієнта встановленої НБУ форми грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.1.2 Банк зобов'язаний вчиняти для Клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду нормативно-правовими актами та цим договором, а Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта згідно Тарифів банку, які встановлюються Банком.

Також, 28.02.14р. між Публічним акціонерним товариством "Укрінбанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АНФОРТ" було укладено додатковий договір до Договору банківського рахунку про обслуговування за допомогою системи «Клієнт-банк»,

Відповідно до п.1.2 додаткового договору під час здійснення розрахунків за допомогою систем "Клієнт-Банк" застосовуються електронні розрахункові документи. Сторони визнають юридичну чинність електронних розрахункових документів, авторизованих за рахунок використання електронних цифрових підписів посадових осіб клієнта нарівні з юридичною чинністю відповідних платіжних документів на паперовій основі, оформлених відповідно до діючих в практиці безготівкових розрахунків правилами. 04.07.2014 року відповідачем здійснено списання з поточного рахунку позивача № 0036 на підставі платіжного доручення №77 від 04.07.2014 з використанням ключів електронно-цифрового підпису (призначення платежу - за кабель ВВГи 3 1.5 згідно договору (номер) від 13.06.2014 року) грошових коштів на суму 60 000 грн. на користь ТОВ "Солід Трейдінг Груп" (далі - третя особа).

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказаного платіжного доручення позивач не складав та не скеровував їх відповідачеві ні у паперовому, ні у електронному вигляді з використанням електронної системи "Клієнт-Банк", він звернувся до з відповідною заявою (вх.. № 0809/1 від 08.09.14) до відповідача та із заявою про повернення грошових коштів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Користування системою "Інтернет-Клієнт-Банк" регулюється окрім договору між Банком та Клієнтом, Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Законом України "Про електронний цифровий підпис", Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.

За п. 6.3 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно до вимог ст. 18 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа на переказ. Порядок застосування електронного підпису, у тому числі електронного цифрового підпису, для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний цифровий підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи. Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб'єктам переказу.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті № 22, затвердженої Постановою Національно Банку України від 21.01.2004 р., банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Згідно п.1.7 Інструкції № 22 кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції ) або на підставі розрахункових документів стягувачів, згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Крім того, згідно з п. 2.10 Інструкції № 22 клієнт, виходячи з технічних можливостей своїх та обслуговуючого банку, може подавати до банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів, використовуючи системи дистанційного обслуговування. Спосіб подання клієнтом документів до банку передбачається в договорі банківського рахунку. Банк, що обслуговує платника із застосуванням систем дистанційного обслуговування, зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунку платника і його коду, що зазначені в електронному розрахунковому документі, і приймати цей документ до виконання, лише якщо вони належать цьому платнику.

Так, відповідно до п. 11.1 Інструкції № 22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування. Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", "телефонний банкінг" тощо.

Юридичною підставою для роботи клієнта за допомогою систем дистанційного обслуговування і оброблення банком дистанційних розпоряджень клієнта є договір банківського рахунку (п. 11.3 Інструкції ).

Відповідно до п.11.5 Інструкції № 22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування ("клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо) застосовуються електронні розрахункові документи.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах дистанційного обслуговування, визначаються договором між банком та клієнтом, але обов'язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронний/і цифровий/і підпис/и;інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі " Допоміжні реквізити ".

Відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.

Згідно п.11.8. Інструкції № 22 під час використання систем дистанційного обслуговування клієнт має дотримуватися всіх вимог, що встановлює банк, з питань безпеки оброблення електронних розрахункових документів.

При надходженні до банку платіжного доручення від клієнта, у відповідності до норм Глави 2 Інструкції № 22 банк перевіряє відповідність заповнення реквізитів розрахункових документів клієнтів, крім інкасових доручень (розпоряджень), вимогам додатка 8 до цієї Інструкції, зокрема банк платника перевіряє заповнення таких реквізитів: "Платник", "Код платника", "Рахунок платника", "Банк платника", "Код банку платника", а також "М. П." та " Підписи платника" (якщо згідно з формою документа вимагається їх заповнення).

Відповідно до п. 3.8 Інструкції № 22 реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. При цьому, повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Законодавець не вказує на конкретний перелік інформації, яку повинен вказати платник у реквізиті "Призначення платежу", а саме платник визначає достатність зазначеної інформації.

Згідно з п. 1.19 Інструкції № 22 банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (обов'язкових платежів). Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник, який у разі її невідповідності має відшкодовувати банку завдану внаслідок цього шкоду.

Крім того, відповідно до п. 3.8 Інструкції № 22 саме платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Пунктом 22.6 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" також визначено, що обслуговуючий платника банк зобов'язаний перевірити відповідність номера рахунка платника і його коду та приймати цей документ до виконання тільки у разі їх збігу. Крім цього, обслуговуючий платника банк перевіряє повноту, цілісність та достовірність цього розрахункового документа в порядку, встановленому Національним банком України. У разі недотримання зазначених вимог відповідальність за шкоду, заподіяну платнику, покладається на банк, що обслуговує платника.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ініціювання переказу за допомогою електронних платіжних засобів має оформлюватися відповідними документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, що визначаються правилами платіжних систем.

Так, відповідно до укладеного між сторонами Додаткового договору до Договору банківського рахунку № 0036 від 28.02.2014, зобов'язався забезпечити оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією за допомогою системи "Клієнт-Банк". Відповідно до п.1.2 додаткового договору під час здійснення розрахунків за допомогою систем "Клієнт-Банк" застосовуються електронні розрахункові документи. Сторони визнають юридичну чинність електронних розрахункових документів, авторизованих за рахунок використання електронних цифрових підписів посадових осіб клієнта нарівні з юридичною чинністю відповідних платіжних документів на паперовій основі, оформлених відповідно до діючих в практиці безготівкових розрахунків правилами.

Банк зобов'язується проводити платежі клієнта на підставі електронних платіжних документів, одержуваних через систему "Клієнт-Банк", з дотриманням порядку та умов, передбачених чинними нормативно-правовими актами та цим договором.

Пунктом 6.3 Положення про організацію роботи із системою "Клієнт-банк" (Додаток № 1 до Додаткового договору) встановлено, що у випадку претензій з боку клієнта про правочинність списання коштів з його рахунку (помилковий платіж) особливе значення має аналіз архіву ЕПД (електронних платіжних документів) клієнта, що зберігається в банку. Клієнт безумовно визнає, що не може бути претензій до банку по помилкових платежах, значення ключових атрибутів яких повністю збігаються зі значенням атрибутів відповідних ЕПД архіву й контроль цих ЕПД архіву вказує, що вони авторизовані за допомогою КДС (ключів доступу в систему) користувачів клієнта.

Згідно з п.2.5 Положення, після одержання своїх транспортних КДС користувач при першому підключенні до системи із установленого клієнтського місця або через інтернет-браузер створює персональні КДС, уводячи при цьому свій пароль. Із цього моменту повна відповідальність за схоронність і цільове використання своїх логіна, пароля і КДС покладається на користувача.

Так, 04.07.2014 Відповідачем було отримано від Позивача електронний розрахунковий документ (платіжне доручення) № 77 про перерахування на користь третьої особи коштів в розмірі 60 000 грн.

Зазначений електронний розрахунковий документ було перевірено відповідачем згідно вимог п.22.6 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", в тому числі проведена процедура перевірки електронного цифрового підпису.

За результатами перевірки ЕЦП встановлено, що платіжний документ № 77 від 04.07.14 від імені ТОВ "Анфорт" засвідчено належним електронним цифровим відписом уповноваженого користувача позивача, який ідентифікований відповідачем.

Відповідачем було встановлено, що ЕЦП створено із використанням персонального ключа доступу до системи відповідного користувача позивача, що підтверджується сертифікатом відкритого ключа, оформленого на паперовому носії, власноручно підписаного цим уповноваженим користувачем позивача - директором ТОВ "Анфорт" ОСОБА_4, підпис засвідчено печаткою позивача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач звернувся із запитом до ТОВ "Сіес Інтегра", яке є розробником системи "Клієнт-Банк" та супроводжує її. ТОВ "Сіес Інтегра" надало офіційний експертний висновок № 240 від 30.12.2014р., яким підтверджується, що електронний платіжний документ № 77 від 04.07.14 клієнта з ідентифікатором в системі іFOBS 19988 (22625), тобто з ідентифікатором позивача, засвідчений ЕЦП, був створений із застосуванням ключа доступу до системи належного уповноваженого користувача клієнта (позивача).

В матеріалах справи також наявна копія електронного повідомлення відповідача від 07.07.14 направленого на адресу ПАТ "Банк національний кредит" про те, що згідно заяви позивача ним не здійснювалась операція з перерахування 60000 грн. на рахунок третьої особи та з проханням повернути зазначені кошти позивачу.

Пунктом 2.3.3 Додаткового договору до Договору банківського рахунку НОМЕР_1 від 28.02.2013 р. передбачено, що клієнт зобов'язується організувати роботу з системою "Клієнт-Банк" з дотриманням порядку й умов, передбачених цим договором, а також передбачити виконання додаткових організаційних заходів, що сприяють підвищенню безпеки процесу управління своїми банківськими рахунками.

Відповідно до п.2.3.4 Додаткового договору клієнт зобов'язаний встановити порядок зберігання і використання носіїв ключової інформації , а також логінів та паролів користувачів системи "Клієнт-Банк" з метою виключення несанкціонованого доступу до системи.

Згідно з п.5.4 Додаткового договору клієнт несе повну відповідальність за достовірність усіх документів переданих у банк з використанням системи і завірених його ЕПЦ, до моменту припинення обслуговування рахунку за системою.

Клієнт несе повну відповідальність за наслідки несанкціонованого використання його таємних ключів ЕПЦ, що сталися у результаті крадіжки, втрати або інших обставин (п. 5.6 Додаткового договору).

Частиною 1 ст. 1071 ЦК України закріплено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Вказане платіжне доручення № 77 від 04.07.14 містить всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Забезпечення належного зберігання програмного забезпечення системи, документів, що відносяться до захисту електронних розрахунків, ключів носіїв ЕЦП, знаходиться в сфері відповідальності клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи, не встановлено будь-яких фактичних обставин та способу формування, підписання ЕЦП та направлення до Банку платіжних доручень, які могли б підтвердити або спростувати доводи позивача про втручання у банківську систему "Клієнт-Інтернет-Банк" третіми особами, зокрема, щодо заволодіння ЕЦП посадових осіб позивача.

Викладене спростовує твердження позивача про незабезпечення відповідачем системи дистанційного обслуговування рахунків "Клієнт-Банк" захистом, який би унеможливлював втручання до неї сторонніх осіб, оскільки як встановлено вище вхід до системи "Інтернет-Клієнт-Банк" було здійснено за допомогою таємних ключів і електронних цифрових підписів, власником яких є уповноважені особи позивача, банк перевірив дешифрування та справжність електронних цифрових підписів уповноважених осіб клієнта, ключі для здійснення електронних цифрових підписів на час підписання платіжних доручень були дійсними, сторонніх втручань в систему "Клієнт-Банк" не встановлено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що банк у відповідності з чинним законодавством на підставі платіжних доручень, сформованих і підписаних з використанням дійсних електронних цифрових підписів посадових осіб позивача належним чином виконав свої договірні зобов'язання по проведенню безготівкових платежів.

Відповідно до п. 32.3 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону.

В позовній заяві позивач просить стягнути безпідставно списані грошові кошти в сумі 60 000 грн. та пеню у розмірі 5 496,00 грн., посилаючись, в тому числі, на п. 32.3.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не довів належними та допустимими доказами своїх тверджень, що списання з його поточного рахунку № 0036 на підставі платіжного доручення № 77 від 04.07.14 грошових коштів, відбулося з вини банку, оскільки як встановлено під час розгляду справи, відповідач при виконані електронного платіжного доручення № 77 в операційний час, перевіривши правильність заповнення їх реквізитів, сформованих і підписаних з використанням дійсних електронних цифрових підписів посадових осіб позивача, виконав доручення клієнта, що містилося в розрахункових документах. При цьому, докази несанкціонованого списання коштів з вини банку в матеріалах справи відсутні, а відповідно протиправна поведінка та вина відповідача суду не доведена, що виключає відшкодування банком завданих позивачу збитків.

При цьому, призначену за клопотанням позивача ухвалою господарського суду від 16.06.15 судову експертизу комп'ютерної техніки та програмних продуктів проведено не було у зв'язку з нездійсненням позивачем у встановлений строк оплати вказаної експертизи. У зв'язку з викладеним, судом здійснено розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами.

Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б доводили факти втручання в роботу Відповідача зі сторони третіх осіб 04.07.2014.

Відтак суд дійшов висновку, що саме порушення Позивачем зазначених пунктів Договору стало безпосередньою причиною відправки 04.07.2014 з комп'ютера Позивача електронного документа на перерахування 60 000 грн. на рахунок третьої особи.

Отже, за відсутності доступу третіх осіб до ключів ЕПЦ Позивача, будь-яке використання системи дистанційного обслуговування без відома Позивача було б неможливим. З вищенаведеного вбачається відсутність вини Банку в події несанкціонованого списання з рахунку Позивача грошових кошів в сумі 60 000 грн., та в силу положень Договору та закону Банк не несе відповідальність за наслідки несанкціонованого використання таємних ключів ЕЦП Позивача.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "Анфорт", у зв'язку з недоведеністю, з покладенням витрат по сплаті судового збору на позивача у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.01.16 р.

Суддя І.О. Домнічева