РІШЕННЯ

04 лютого 2016 року Справа № 913/1152/15

Провадження № 29/913/1152/15

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», м. Київ в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту), м. Одеса

до Приватного підприємства «Рекламно-виробнича група «Рандар»», м. Луганськ

про стягнення 1 321 грн 92 коп.

Суддя Якушенко Р.Є.,

секретар судового засідання Дмітрієва К.С.,

у засіданні брали участь:

від позивача представник у судове засідання не прибув;

від відповідача представник у судове засідання не прибув.

Суть спору: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Одеського морського порту) (далі позивач у справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 20.11.2015 № 20А.3/10-849 до Приватного підприємства «Рекламно-виробнича група «Рандар»» (далі ПП «РВГ «Рандар», відповідача у справі) про стягнення з останнього 1 321 грн 92 коп., з яких:

- 1 020 грн 65 коп. - заборгованість за надані послуги за договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 925-П-ОДФ-14 від 16.12.2014;

- 275 грн 77 коп. пеня;

- 25 грн 50 коп. - 3 % річних.

Позивач, з посиланням на норми статей 11, 14, 15, 16, 509, 525, 526, 610, 611, 612, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статей 173, 174, 175, 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами у справі договору щодо повної оплати за надані послуги позивачем за актом здачі прийняття робіт (надання послуг) № 1760 від 31.12.2014 та рахунку № 561390 від 04.01.2015 на суму 1 020,65 грн.

Приватне підприємство «Рекламно-виробнича група «Рандар»» (далі ПП «РВГ «Рандар») відповідач у справі, відзив на позов та витребувані судом докази не подав, не забезпечив участь повноважного представника в судове засідання, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлялося належним чином.

Отримання відповідачем завчасно до судового засідання ухвали суду 22.12.2015 підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, про що свідчить особистий підпис представника відповідача «ОСОБА_1А.» у повідомленні 29.12.2015.

Справа розглядалася судом неодноразово. Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обов'язковою. Відповідачу надавалася можливість прийняти участь у судовому засіданні та надати відзив на позов.

До початку даного судового засідання будь-яких клопотань відповідач не надав.

Відповідно до статті 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

На підставі викладеного справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При зясуванні фактичних обставин, дослідженням поданих позивачем у справі доказів, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами за позовом 16.12.2014 укладено договір № 925-П-ОДФ-14 про спільне використання електричних мереж (далі - договір), відповідно умов пункту 1.1 якого власник мереж, позивач у справі, зобовязався забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами Користувача, відповідача у справі, які виконують завдання по забезпеченню безпеки судноплавства в зоні відповідальності, а Користувач своєчасно сплачувати вартість послуг Власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору. Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених додатком № 1 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» (а.с.11-15).

Порядок розрахунків за спільне використання електричних мереж сторони визначили у розділі 7 цього договору.

Розрахунковим вважається період з 1 числа розрахункового місяця до такого самого числа наступного місяця (пункт 7.1 договору).

Згідно з пунктом 7.2 договору вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання зазначається в додатку № 4 «Порядок розрахунків».

Відповідно до пункту 7.3 договору оплата користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі оформленого «Акта здачі прийняття робіт (надання послуг)» та виставленого власником мереж рахунка не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним періодом.

Відповідальність відповідача за договором визначена в пункті 8.2 розділу 8 цього договору:

- за внесення платежів, передбачених додатком № 4 «Порядок розрахунків» цього договору, з порушенням терміну, користувач сплачує власнику мереж пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої в період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (підпункт 8.2.1).

У додатку № 4 до договору встановлено, що:

- обсяг фактично переданої за розрахунковий період електричної енергії, визначається за «Актом здачі приймання робіт (надання послуг» за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до «Графіка зняття показів засобів обліку електроенергії» (додаток № 3) (пункт 2);

- розмір коштів, які має оплатити користувач власнику мереж в розрахунковий період на підставі «Акта здачі прийняття робіт (надання послуг)» та визначається власником мереж як добуток тарифу обґрунтованих фактичних витрат власника мереж на передачу користувачу електричної енергії технологічними мережами, згідно кошторису адміністрації порту та тарифу ПАТ «ЕК Одесаобленерго», якій становить 1,1873 грн. станом на 01.10.2014, на фактично переданий обсяг електричної енергії користувачу за розрахунковий період. Примітка: тариф змінюється відповідно до чинного законодавства щомісячно, у разі змін тарифу ПАТ «ЕК Одесаобленерго» та змін кошторису обґрунтованих витрат власника мереж (пункт 3);

- у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним Порядком платежів, власник мереж проводить користувачу нарахування пені (пункт 4);

- розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України і нараховується платнику за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості, враховуючи день фактичної оплати (пункт 5) (а.с.19).

Згідно з пунктом 10.5 договору, договір діє до 31.12.2015.

Позивач як власник мереж, на виконання своїх зобовязань за вказаним договором у грудні 2014 року надав відповідачеві послуги зі спільного використання електромереж з урахуванням вартості покупної електроенергії в обсязі 680 кВт/г, вартістю без ПДВ 1,2508 грн. загальною вартістю 1 020 грн 65 коп. разом з ПДВ, що підтверджується актом здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2014, підписаному сторонами без зауважень (а.с.20).

Позивачем направлено відповідачеві рахунок № 561390 від 04.01.2015 на суму 1 020 грн 65 коп. разом з ПДВ, що підтверджується експрес накладною № 8705 від 31.01.2015 (а.с.22), який відповідач отримав 14.01.2015, про що свідчить роздруківка з інтернету з сайту «Нова пошта» (а.с.23).

Відповідач оплату рахунку не здійснив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права та законного інтересу з викладеними вище позовними вимогами.

На підставі пункту 8.2 договору позивач нарахував та предявив до стягнення пеню за період прострочення оплати з 21.01.2015 по 21.07.2015 (182 днів) в сумі 275 грн 77 коп., та на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних за період прострочення з 20.01.2015 по 20.11.2015 (304 дня) в сумі 25 грн 50 коп.

Всього сума позову складає 1 321 грн 92 коп.

Під час розгляду справи, на обґрунтування своїх доводів позивач надав письмові пояснення від 01.02.2016 № 20А.3/10-62, в яких повідомив, що згідно з постановою НКРЕКП № 380 від 25.11.2014 тариф на електроенергію у грудні 2014 року становив 1,2508 грн., а тому вартість наданих послуг складає: 680 кВт/г х 1,2508 грн. = 1 020,65 грн., що підтверджується листом начальника служби економіки та фінансів № 05А/36-586 від 30.12.2014, копії яких залучені до матеріалів справи.

Крім того, позивач просить розглянути справу без його участі, у звязку з неможливістю прибуття його представника в судове засідання.

Юридична адреса ПП «Рекламно виробнича група «РАНДАР», відповідача у справі, згідно з витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців є: АДРЕСА_1.

Проте, відповідно до розділу 11 договору «Місцезнаходження та банківські реквізити сторін» користувач, відповідач у справі, зазначив юридичну адресу: вул. 16-я Лінія, буд.7А, м. Луганськ, 91055, поштову адресу: вул. Промислова, буд.5Б, м. Вишневе Київської області, 08132, телефони: НОМЕР_1, НОМЕР_2 і НОМЕР_3, та адресу електронної пошти: (а.с.15).

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист та вимог позивача не спростував. Під час судового розгляду справи вимоги позивача не спростував, докази часткової або повної сплати суми позову не надав.

Оцінивши фактичні обставини, подані позивачем у справі докази, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Фактичні обставини свідчать, що правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору про спільне використання технологічних мереж № 925-П-ОДФ-14 від 16.12.2014, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та регулюється положеннями глави 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), глав 19-22 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Оскільки цей договір стосується транзиту електричної енергії, до правовідносин сторін за договором застосовуються положення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (зі змінами та доповненнями (далі - ПКЕЕ) та Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 за № 732/15423 (далі - Методика).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач надав відповідачу послуги, передбачені договором про спільне використання технологічних мереж № 925-П-ОДФ-14 від 16.12.2014, обсяги та вартість переданої позивачем в мережі відповідача електричної енергії у грудні 2014 року підтверджені відповідним актом здачі прийняття робіт (надання послуг) № 1760 від 31.12.2014 на суму 1 020,65 грн., підписаним сторонами без зауважень (а.с.20).

Отже, у відповідача претензій щодо наданих позивачем послуг не має.

Після підписання акту здачі прийняття робіт (наданих послуг), позивач у відповідності з пунктом 7.3 договору виставив відповідачу рахунок № 561390 від 04.01.2015 на суму 1 020,65 грн. (а.с.21), який відповідач отримав, але в установлений договором термін не оплатив.

Факт отримання відповідачем рахунку підтверджений експрес накладною № 8705 від 31.01.2015 (а.с.22) та роздруківкою з інтернету з сайту «Нова пошта» (а.с.23).

Відповідач заперечень щодо вартості послуг, зазначеної в отриманому рахунку не надав.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодного доказу (платіжного документу) на підтвердження проведених розрахунків з позивачем.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 1 020,65 грн. підтверджені матеріалами справи, заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 8.2 договору, за внесення платежів, передбачених додатком № 4 «Порядок розрахунків» цього договору, з порушенням терміну, користувач сплачує власнику мереж пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої в період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Позивачем на підставі пункту 8.2 договору нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 275 грн. 77 коп. за період прострочення оплати з 21.01.2015 по 21.07.2015 182 дня.

Перевіривши розрахунок заявленої суми пені суд дійшов висновку, що позивачем пеня нарахована вірно з дотриманням норм діючого законодавства, тому пеня в заявленій сумі підлягає до стягнення з відповідача.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись вказаною нормою закону, заявив до стягнення 3 % річних за період прострочення виконання грошових зобовязань з 20.01.2015 по 20.11.2015 (304 дня) в сумі 25 грн 50 коп.

Перевіркою розрахунку 3 % річних судом встановлено, що позивачем помилково зазначено початок прострочення оплати з 20.01.2015, в той час як за умовами пункту 7.3 договору оплата здійснюється не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, тобто з 21.01.2015.

Отже, період прострочення починається з 21.01.2015 по 20.11.2015, тобто 303 дня, а сума 3 % річних складає 25 грн 42 коп., а саме: (1 020,65 грн. х (3% : 365) х 303 дня).

У задоволенні вимог про стягнення 3 % річних в сумі 00 грн 08 коп. слід відмовити.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 1 321 грн 84 коп.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1 217 грн 93 коп. слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Рекламно-виробнича група «Рандар»», 91055, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код 37178100 на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд.14, ідентифікаційний код 38727770, в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», 65026, м. Одеса, Митна площа, буд.1, ідентифікаційний код 38728457 заборгованість на суму 1 020 грн 65 коп., пеню в сумі 275 грн 77 коп., 3 % річних в сумі 25 грн 42 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1 218 грн 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні вимог про стягнення 3 % річних в сумі 00 грн 08 коп. відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено і підписано 09.02.2016.

Суддя Р.Є. Якушенко