КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа№ 910/30245/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ,,Укрсоцбанк"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.01.2016р. про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви

за зустрічною позовною заявою Публічного акціонерного товариства ,,Укрсоцбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Параді"

про визнання договору оренди недійсним

у справі № 910/30245/15 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Параді"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Ель Васс"

2) Публічного акціонерного товариства ,,Укрсоцбанк"

про визнання переважного права на придбання нерухомого майна та переведення прав покупця

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Параді" (далі - позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Ель Васс" (далі - відповідач 1) та Публічного акціонерного товариства ,,Укрсоцбанк" (далі - відповідач 2) про визнання переважного права на придбання нерухомого майна та переведення прав покупця.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.12.2015р. порушено провадження у даній справі та призначено її розгляд на 13.01.2016р.

13.01.2016р. Публічне акціонерне товариство ,,Укрсоцбанк" звернулось в господарський суд міста Києва з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Параді" про визнання договору оренди недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2016р. у справі № 910/30245/15 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви до розгляду спільно з первісним позовом.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач за зустрічним позовом подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 13.01.2016р. у справі № 910/30245/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об'єднати її в одне провадження з первісним позовом. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач за зустрічним позовом зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме приписи ст. 60 ГПК України, оскільки первісний і зустрічний позови пов'язані між собою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.01.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 09.02.2016р.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом підтримала доводи апеляційної скарги, інші учасники процесу не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином ухвалою суду від 28.01.2016р. Поштове відправлення (ухвала суду від 28.01.2016р.), надіслане за адресою місцезнаходження ТОВ ,,Параді", повернулося з відміткою ,,за закінченням встановленого строку зберігання", аналогічне поштове відправлення, надіслане на адресу ТОВ ,,Ель Васс", повернулось з відміткою ,,організація відсутня".

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців місцезнаходженням ТОВ ,,Ель Васс" є м. Київ, вул. Туполєва, 17.

На зазначену адресу ТОВ ,,Ель Васс" апеляційним судом направлялась судова ухвала про призначення справи до розгляду.

З статуту ТОВ ,,Параді" вбачається, що місцезнаходження товариства - м. Київ, бул. Лесі Українки, 5-а, та така адреса зазначена ним й в первісному позові. На вказану адресу судом апеляційної інстанції надсилалась судова ухвала про призначення справи до розгляду.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що вимоги ст.ст. 64, 87 ГПК України апеляційним судом виконані.

Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів, враховуючи належне повідомлення учасників процесу, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши наявні докази у справі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала має бути скасована з огляду на таке.

Відповідно до ст. 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до прийняття рішення зі спору подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

Взаємна пов'язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому:

- обидва позови взаємно пов'язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов'язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

- вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись;

- задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально - правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб'єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Як вбачається з тексту зустрічної позовної заяви, позивач за зустрічним позовом обґрунтовує позовні вимоги тим, що договір майнового найму (оренди) нерухомого майна, укладений між ТОВ ,,Параді" та ЗАТ ,,Розмарин" 14.08.2002р., є недійсним з підстав невідповідності його закону.

Предметом первісного позову є вимоги позивача про визнання переважного права на придбання нерухомого майна, переданого в оренду за договором майнового найму (оренди) нерухомого майна від 14.08.2002р., та переведення прав покупця, в обґрунтування яких позивач вказує, що відповідачем було порушено права позивача (наймача), які виникли з названого договору від 14.08.2002р., щодо переважного права на придбання речі, у разі її продажу, що передбачено ч.2 ст.777 ЦК України.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції вказав, зокрема, що заявником не обґрунтовано наявність свого порушеного права чи інтересу укладенням сторонами договору оренди, учасником якого він не є, а також не обгрунтовано яким чином задоволення зустрічного позову, який за загальними правилами може бути визнаний недійсним лише на майбутнє, може виключати задоволення основного позову про визнання переважного права на придбання нерухомого майна та переведення прав покупця. З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції дійов висновку, що вказані позови не пов'язані між собою підставами цих позовів та поданими доказами, а відтак обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним, відсутні.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній ухвалі, вважає його помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що обставини, які свідчать про взаємну пов'язаність зустрічного позову з первісним (зокрема, за підставами цих позовів та/або поданими доказами; у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову, тощо), а так само докази, що підтверджують саме ці обставини, повинні зазначатися у зустрічній позовній заяві (п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК). Якщо у ній не вказано відповідних обставин, на яких, зокрема, ґрунтується позовна вимога, доказів що підтверджують ці обставини, то зустрічна позовна заява повертається без розгляду з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 63 та ст. 60 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З аналізу змісту первісного та зустрічного позовів вбачається, що первісні та зустрічні позовні вимоги ґрунтуються на одній правовій підставі - договорі майнового найму (оренди) нерухомого майна від 14.08.2002р., і задоволення зустрічного позову щодо визнання недійсності договору оренди може виключити задоволення первісного позову.

Посилання суду першої інстанції на необґрунтованість позивачем за зустрічним позовом наявності порушеного права чи інтересу укладенням сторонами договору оренди, учасником якого він не є, колегія суддів вважає помилковим, оскільки питання наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу сторони спору досліджується при розгляді справи по суті, і не може бути підставою для відмови в прийнятті зустрічного позову в розумінні ст. 60 ГПК України, так само як і надання оцінки зустрічних позовних вимог щодо моменту недійсності правочину.

Тому, в даному випадку у місцевого суду не було підстав для відмови в прийнятті зустрічного позову.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, допустив неправильне застосування норм процесуального права, а тому ухвала господарського суду міста Києва від 13.01.2016р. у справі № 910/30245/15 має бути скасована, а справу слід передати на розгляд місцевого господарського суду.

В прохальній частині апеляційної скарги скаржник просить прийняти нове рішення, яким прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об'єднати її в одне провадження з первісним позовом.

За приписами ст. 106 ГПК України у випадку скасування апеляційною інстанцією ухвал, зокрема, про відмову в прийнятті позовної заяви, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції не має процесуального права прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об'єднати її в одне провадження з первісним позовом, а передає справу на розгляд місцевого господарського суду.

У зв'язку з цим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 60, 99, 101, 103 - 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ,,Укрсоцбанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.01.2016р. у справі № 910/30245/15 задовольнити частково.

2. Скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 13.01.2016р. у справі № 910/30245/15.

3. Справу передати на розгляд місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук