КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/17959/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

від прокуратури: Греськів І.І. за посвідченням №02668

від позивача 1: Яковлев О.І. за довіреністю від 07.12.2015;

від позивача 2: не з'явився;

від відповідача: Халимон С.В. за довіреністю від 25.01.2016, Матвеєва В.П. за довіреністю від 01.10.2015;

Розглянувши апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015

у справі №910/17959/15 (головуючий суддя Шкурдова Л.М., судді: КовтунС.А., Паламар П.І.)

За позовом заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна"

до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО"

про стягнення 3 090 890878,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 позовну заяву заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача, публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення з останнього на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суми заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №159/15-ПР-41 від 12.01.2057,23грн - основного боргу, 146894755,02грн - штрафу, 13884332,22грн - 3% річних, 485651206,73грн - інфляційних втрат залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Прокуратура міста Києва звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва було прийнято до провадження у складі головуючого судді Смірнової Л.Г. суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В. та призначено до розгляду на 27.01.2015.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

27.01.2015 у судовому засіданні оголошено перерву до 02.02.2016.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача 1 надійшли письмові пояснення.

У судове засідання 02.02.2016 з'явились представники прокуратури, позивача 1 та відповіда. Представник позивача 2 у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники позивача 2 не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача 2.

Представник прокуратури в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача 1 в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скаргі, просив залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст.29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України, про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в господарському суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, та письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача. З метою вирішення питання щодо наявності підстав для ініціювання перегляду судових рішень у справі, розглянутій без участі прокурора, вступу в розгляд справи за позовом іншої особи прокурор має право знайомитися з матеріалами справи в суді, робити виписки з неї, отримувати копії документів, що знаходяться у справі.

У розумінні цієї статті процесуального законодавства прокурор є процесуальним позивачем у справі, тобто особою, яка ініціює порушення провадження у справі на захист прав і інтересів інших осіб у тих випадках, коли це прямо дозволено законом.

Виходячи із правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в абз. 4 п.4 мотивувальної частини рішення від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99, інтереси держави є оціночною категорією, яка визначається і обґрунтовується прокурором у кожному конкретному випадку самостійно з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, необхідність їх захисту та зазначається орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому, в п. 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України однозначно вказано, що "під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади".

Таким чином, в контексті наведених положень діючого законодавства та позиції Конституційного Суду України прокурор управнений подавати до господарського суду позови в інтересах держави, визначаючи у якості позивача виключно орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому надано повноваження органу виконавчої влади і саме цей орган має здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Як встановлено ч.1 ст. 2 і ч.1 ст. 8 Господарського кодексу України органи державної влади (місцевого самоврядування) є самостійними учасниками господарських відносин та не є суб'єктами господарювання.

Згідно із ст. 6 Конституції України до державної влади віднесені виключно органи законодавчої, виконавчої та судової влади. Наразі, згідно ст. 75 Основного закону єдиним органом законодавчої влади є Верховна Рада України, органи судової влади визначені в розділі VIІІ Основного закону та Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а структура органів державної виконавчої влади за розділом VI Основного закону та Закону України "Про Кабінет Міністрів України" утворюється Кабінетом Міністрів України, міністерствами, місцевими державними адміністраціями та іншими органами виконавчої влади, які безпосередньо названі вУказі Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" 9 грудня 2010 року N 1085/2010.

В свою чергу, органи місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в України", пункти б) ст.ст. 27-36, 38 якого чітко визначають перелік делегованих повноважень, що можуть здійснювати виконавчі органи місцевих рад замість органів державної виконавчої влади.

У світлі приведених норм, належними позивачами з процесуальної точки зору за позовами прокурора можуть бути лише органи державної влади або виконавчі органи місцевих рад в частині делегованих їм від органів державної виконавчої влади повноважень, за умов здійснення такими органами функцій держави у спірних правовідносинах. Суб'єкти господарювання, які не є і в принципі не можуть бути органами державної влади чи місцевого самоврядування (незалежно від підпорядкування останнім), за будь-яких обставин не відповідають вимогам щодо позивача за позовом прокурора, встановленим ч.2 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, ані суд, ані прокуратура за змістом ч.2 ст. 19 Конституції України не управнені утворювати органи державної влади/місцевого самоврядування чи надавати певним суб'єктам господарських правовідносин статусу таких органів, оскільки це не передбачено законом.

В даному випадку, прокурор у якості позивача визначив Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Публічне акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України".

Виходячи з прохальної частини поданої позовної заяви, прокурором висунуто вимогу стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" суму заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №159/15-ПР-41 від 12.01.2015р. за поставлений природний газ у сумі ,23 грн; пеню в сумі 326174527,14грн.; 3% річних за несвоєчасні розрахунки в сумі 13884332,22 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 485651206,73 грн, штрафу в розмірі 146894755,02 грн, а всього ,34 грн.

Дане вказує на існування договірних відносин між Публічним акціонерним товариством "Національна компанія "Нафтогаз України" із відповідачем, господарське зобов'язання за яким порушено останнім, внаслідок чого утворилась певні сума заборгованості та підстави для нарахування 3% річних, інфляційних втрат та штрафу.

Отже, позовні вимоги на користь органу державної виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування відсутні.

Публічне акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України", яке здійснює господарську діяльність з постачання газу, не є і не може бути органом місцевого самоврядування або державним органом в контексті згаданих вище приписів ч.1 ст. 8 цього Кодексу.

Таким чином, в силу свого статусу Публічне акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України", у світлі приведених норм не може виступати у якості позивача за позовом прокурора.

Публічне акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України" є належним чином зареєстрованою юридичною особою, яка відповідно до приписів ст.ст.3, 42 Господарського кодексу України господарську діяльність здійснює самостійно та на власний ризик, і у розумінні ст.21 Господарського процесуального кодексу України може самостійно звертатись з позовом про захист його порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

З огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність ініціації прокурором позовних вимог в інтересах визначеного набувача стягуваних коштів, і тому відсутність у прокурора права на підписання заявленого позову про стягнення суми заборгованості, нарахованих 3% річних, інфляційних витрат та штрафу, як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання згідно ст.625 ЦК України, на користь Публічного акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України", м.Київ, що має наслідком залишення позовної заяви без розгляду в порядку п.1 ст.81 ГПК України згідно правової позиції, приведеної в абз.4 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №7.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/17959/15.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/17959/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.12.2015 у справі №910/17959/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17959/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна