ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
"08" лютого 2016 р.Справа № 922/6180/15
Господарський суд Харківської області у складі:
судді Новікової Н.А.
розглянувши матеріали справи
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1, ід.номер НОМЕР_1;
про визнання недійсним договору та повернення майна
Заступник прокурора Харківської області м. Харків в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області звернувсь до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди №5578-Н від 01.09.2013 р., укладеного між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, та додаткових угод до нього № 1 від 05.02.2015, № 2 від 29.10.2015; припинення зобов'язання за цим договором; зобов'язання відповідача звільнити частину покрівлі підвального приміщення навчального корпусу загальною площею 79,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 6 та повернути їх регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що договір оренди № 5578-Н від 01.09.2013 р. не відповідає вимогам чинного законодавства, в якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 3, 63, ЗУ Про освіту, ст. 2 ЗУ Про оренду державного та комунального майна, ст. 2 ЗУ Про фонд державного майна, ст. 5 ЗУ Про приватизацію державного майна.
Рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/6180/15 від 08.02.2016 р. позов задоволено повністю.

Аналізуючи матеріали даної господарської справи, суд дійшов висновку про те, що прокуратура Харківської області, всупереч вимогам ст. 22 ГПК України, зловживає наданими їй процесуальними правами, а її бездіяльність спрямована, зокрема, на затягування строків розгляду господарської справи, що суперечить, зокрема, вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасницею якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 4-5 ГПК України ("Судові рішення") господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України. Усі судові рішення викладаються у письмовій формі.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.

Обов'язковість судових рішень (до яких належать і ухвали суду) визначена ч. 3 ст. 129 Конституції України як одна з основних засад судочинства.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, зокрема, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Про порушення прокурором вищевказаних норм, свідчить наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Справляння судового збору в Україні регулюється Законом України "Про судовий збір", згідно ст. 5 якого прокурор не підпадає під перелік осіб, що звільняються від сплати судового збору.

Звертаючись з цим позовом, у відповідності до ЗУ "Про судовий збір", прокурор мав сплатити судовий збір у розмірі 2 436,00 грн., проте кошти не були перераховані до Державного бюджету України, оскільки, як вказував прокурор, законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" видатки на сплату прокурорами судового збору не передбачено і відповідне фінансування органами прокуратури не здійснювалось.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.11.2015 р. справу було прийнято та призначено до розгляду у судовому засідання на 14 грудня 2015 р. Цією ж ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання прокуратури Харківської області про звільнення від сплати судового збору, відстрочки або розстрочки його сплати та зобов'язано прокурора надати докази оплати судового збору за подання позову у встановленому порядку і розмірі.

У судовому засіданні 14.12.2015 року прокурор звернувся із повторним клопотанням про відстрочення сплати судового збору до моменту прийняття рішення у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.12.2015 р. було задоволено клопотанням про відстрочку сплати судового збору та відкладено розгляд справи на 04.01.2016 року.

У судові засідання 04.01.2016 р. та 25.01.2016 року прокурор доказів сплати судового збору, у встановленому порядку і розмірі, не надав. Зокрема, у судовому засіданні 25.01.2016 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку розгляду справи, з метою надання до суду доказів сплати судового збору, яке було задоволено ухвалою суду від 25.01.2016 р. у справі № 922/6180/15. Цією ж ухвалою було зобов'язано прокурора надати докази сплати судового збору.

Проте вимоги суду, на час прийняття судового рішення, були залишені прокуратурою Харківської області без виконання.

Згідно приписів ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Не виконання прокуратурою норм закону та вимог суду щодо сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, свідчить про ігнорування прокуратурою Харківської області вимог Конституції України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Господарського процесуального кодексу України щодо обовязковості рішень, ухвал та постанов суду.

Крім того, суд розцінює таку поведінку прокуратури Харківської області проявом неповаги до суду.

Відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення прокурором вищезазначених норм чинного законодавства України, а відтак порушення законності та тим самим наявності недоліків в діяльності прокуратури Харківської області, як органу представництва інтересів держави у суді, що є підставою для винесення окремої ухвали.

Керуючись ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Окрему ухвалу надіслати прокурору Харківської області .

2. Повідомити прокурора Харківської області про вказані недоліки в діяльності прокуратури Харківської області для вжиття відповідних організаційно-правових заходів та недопущення у майбутньому подібних порушень закону.

3. Про вжиття відповідних заходів повідомити господарському суду Харківської області у місячний строк.

Роз'яснити, що невиконання судового рішення (окремої ухвали) є підставою для адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 185-6 КУпАП, а також кримінальної відповідальності відповідно до ст. 382 КК України.

Суддя ОСОБА_4