ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016р. Справа№ 914/3975/15

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Зубрицькій розглянула справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м.Київ,

до відповідача: Обєднання співвласників багатоквартирних будинків Наш Оберіг, м.Львів,

про: стягнення заборгованості в сумі 17 489,70 грн.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 представник;

Від відповідача: ОСОБА_2 представник;

Представникам розяснено права та обовязки згідно ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирних будинків Наш Оберіг про: стягнення заборгованості в сумі 17 489,70 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за умовами договору купівлі-продажу природного газу від 12.02.2014р. №2369/14-ТЕ-21 за період з січня по грудень 2014р. він поставив відповідачу природний газ на загальну суму 114595,59 грн. За умовами договору відповідач повинен був здійснювати оплату за газ шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Однак відповідач періодично прострочував оплату за поставлений природний газ, у звязку з чим йому було нараховано 6550,33 грн. пені, 978,87 грн. 3% річних та 9960,50 грн. збитків внаслідок інфляції.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 19.11.2015 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 08.12.2015року.

В судовому засіданні 08.12.2015р. оголошувалась перерва до 15.12.2015р. для надання відповідачу можливості подати докази погашення боргу.

В судовому засіданні 15.12.2015р. оголошувалась перерва до 12.01.2016 року для надання відповідачу можливості провести перевірку правильності відображення позивачем здійснених відповідачем проплат.

В судове засідання 12.01.2016р. зявилися представники сторін, надали пояснення по суті спору.

Представник позивача пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу природного газу від 12.02.2014р. №2369/14-ТЕ-21 за період з січня по грудень 2014р. позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 114595,59 грн. За умовами договору відповідач повинен був здійснювати оплату за газ шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Однак відповідач періодично прострочував оплату за поставлений природний газ, у звязку з чим йому було нараховано 6550,33 грн. пені, 978,87 грн. 3% річних та 9960,50 грн. збитків внаслідок інфляції.

Представник відповідача просив суд відкласти розгляд справи для надання можливості врегулювати спір мирним шляхом та подав заяву про продовження строку розгляду справи відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні 12.01.2016р. було оголошено перерву до 02.02.2016р.

Ухвалою від 19.01.2016р. суд продовжив строк розгляду справи на 15 днів з 20.01.2016р.

В судове засідання 02.02.2016р. зявилися представники сторін, доказів врегулювання спору мирним шляхом не надали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

12 лютого 2014 року між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (продавець) та Обєднанням співвласників багатоквартирних будинків «Наш Оберіг» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №2369/14-ТЕ-21.

Відповідно до п. 11 договору, він набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2014р. і діє у частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

За умовами даного договору продавець зобовязався передати у власність покупця природний газ ввезеного на митну територію України ПАТ НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти і оплатити природний газ на умовах договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п. 11-1,2 договору).

Заплановані обсяги газу який мав поставлятися, сторони обумовили в п.2.1 договору.

Відповідно до п.5.2 договору ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додатну вартість

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору за період з січня по квітень та з жовтня по грудень 2014 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 114595,59 грн., що підтверджується актами приймання передачі природного газу (а.с.18-24).

Відповідно до п. 6.1 договору сторони погодили, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач оплатив спожитий газ в повному обсязі, однак в порушення умов договору періодично прострочував оплату спожитого газу.

Згідно із положеннями ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 договору, покупець зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань, позивач нарахував відповідачу:

Ш 6550,33 грн. пені,

Ш 978,87 грн. 3% річних

Ш 9960,50 грн. збитків внаслідок інфляції.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені, інфляційних втрат і 3 % річних та встановлено, що розрахунок позивачем здійснено невірно, а саме не враховано дати коли відповідачем здійснювались проплати та проведено нарахування на суми боргу суми без врахування часткових проплат. Інфляційні втрати нараховувались на інфляційні втрати за попередній період.

Відповідно до п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Провівши перерахунок, суд встановив,що до стягнення підлягають

Ш 6486,46 грн. пені,

Ш 949,42 грн. 3% річних

Ш 9265,23 грн. збитків внаслідок інфляції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 16 701,11 грн. з яких: 6486,46 грн. пеня, 949,42 грн. 3% річних, 9265,23 грн. збитки внаслідок інфляції.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або

скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01.09.2015р., за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

В позовній заяві позивачем було заявлено майнову вимогу про стягнення з відповідача коштів в сумі 17 489,70 грн.

Як вбачається з відмітки канцелярії суду на позовній заяві, вона подана до суду 18.11.2015р.

Таким чином судовий збір який мав бути сплачений позивачем при поданні позову до суду, повинен становити 1218,00 грн.

При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 26 234,55 грн. згідно платіжного доручення від 02.11.2015р. №3009783. Таким чином, позивачем зайво сплачено судовий збір в сумі 25 016,55 грн.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З огляду на викладене, позивачу слід повернути зайво сплачений ним судовий збір в сумі 25 016,55 грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 163,08 грн.грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 612, 625 ЦК України, 193 ГК України, ст. ст.28, 33, 35 ,43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирних будинків Наш Оберіг, м.Львів (79067, м.Львів, вул. Тракт Глинянський, 153А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) 6486,46 грн. пені, 949,42 грн. 3% річних, 9265,23 грн. збитків внаслідок інфляції, 1 163,08 грн. - судового збору.

3. Видати ухвалу на повернення Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) з державного бюджету України судового збору.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

6. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.02.2016р.

Суддя Запотічняк О.Д.