КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2016 р. Справа№ 910/14889/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Сташук Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кирман О.Д. за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фім-Транс»

на рішення господарського суду міста Києва

від 08.09.2015 (дата підписання 15.09.2015)

у справі №910/14889/15 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Державного підприємства «Одеська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фім-Транс»

про стягнення 161833,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі №910/14889/15 позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Фім-Транс» на користь ДП «Одеська залізниця» 160260,00 грн. штрафу, 1573,56 грн. додаткового збору та 3236,67 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі №910/14889/15 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Відповідач вказує, зокрема на те, що на станцію призначення «Ксенієво» Одеської залізниці вагони №95621876, №95613287, №95832754 прибули з явними ознаками недостачі маси вантажу, проте на станції призначення, в порушення ст. 53 Статуту залізниць України, ст. 12 Правил складання актів в обов'язковому порядку не було визначено обсяг фактичної недостачі маси вантажу, а також всупереч ст. 14 цих Правил при видачі вагонів не вручено одержувачу комерційні акти щодо нестачі вантажу, а вагони з вантажем були видані. Крім того, скаржник зазначає, що за 5 хвилин на вагонних вагах неможливо зважити три вагона з розчепленням.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №910/14889/15 за апеляційною скаргою ТОВ «Фім-Транс» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 апеляційну скаргу ТОВ «Фім-Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі №910/14889/15 прийнято до провадження та призначено справу до розгляду на 25.11.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015, у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, змінено склад суду та визначено судову колегію у складі: головуючий суддя Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 апеляційну скаргу ТОВ «Фім-Транс» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

У судовому засіданні 25.11.2015 представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 розгляд справи №910/14889/15 відкладено на 16.12.2015, зобов'язано позивача надати оригінал (для огляду) та належним чином завірену копію накладної №39846449 від 27.11.2014 з відміткою про прибуття вантажу, комерційні акти з відміткою станції призначення про стан вантажу.

14.12.2015 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судово-технічної експертизи на вирішення якої поставити питання: чи можливо за проміжок часу в п'ять хвилин провести зважування на вагонних тензометричних вагах модифікації ВВ-150-Э трьох вагонів зерновозів з вантажем на прохідній колії із зупинкою та розчепленням кожного вагона у відповідності до п. 10 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644?

16.12.2015 від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшли додаткові документи.

В судовому засіданні 16.12.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 12.01.2016.

В судове засідання 12.01.2016 з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача явка якого в судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі судово-технічної експертизи, колегія суддів залишила його без задоволення, за мотивами, які викладені в мотивувальній частині даної постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно залізничної накладної №39846449 від 27.11.2014 відповідач (вантажовідправник) відправив зі станції «Заліщики» Львівської залізниці вагони №95621876, №95613287, №95832754 з вантажем «Насипь. Семена масличних культур» загальною масою вантажу нетто - 186300 кг на станцію призначення «Ксенієве» Одеської залізниці, вантажоодержувач - ТОВ «Іллічівський зерновий термінал».

Згідно даних залізничної накладної №39846449 від 27.11.2014 відповідачем завантажено та відправлено вантаж у вагоні №95621876 масою 62 100 кг, у вагоні №95613287 масою 62 200 кг, у вагоні №95832754 масою 62 000 кг. Маса вантажу визначена відповідачем на 100 -тонних вагонних вагах.

09.12.2014 на попутній станції «Котовськ» Одеської залізниці було здійснено перевірку маси вантажу шляхом контрольного зважування й встановлено, що маса вантажу у вагонах №95621876, №95613287, №95832754 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що складено акти загальної форми від 09.12.2014 № 2695, № 2696, 2697 та комерційні акти БК №391995/108, БК №391994/107 та БК №391996/109 від 09.12.2014.

Так, відповідно до комерційного акту №391995/108 у вагоні №95613287 фактична маса вантажу 56100 кг, що складає різницю проти маси вказаній в накладній в сторону зменшення на 6100 кг. Вагон технічно-справний, всі сім ЗПУ вантажовідправника відповідають номерам ЗПУ вказаних у накладній.

Відповідно до комерційного акту №391994/107 у вагоні №95621876 фактична маса вантажу 54500 кг, що складає різницю проти маси вказаній в накладній в сторону зменшення на 7600 кг. Вагон технічно-справний, всі сім ЗПУ вантажовідправника відповідають номерам ЗПУ вказаних у накладній.

Відповідно до комерційного акту №391996/109 у вагоні №95832754 фактична маса вантажу 55450 кг, що складає різницю проти маси вказаній в накладній в сторону зменшення на 6550 кг. Вагон технічно-справний, всі сім ЗПУ вантажовідправника відповідають номерам ЗПУ вказаних у накладній.

У зв'язку з виявленням факту неправильного зазначення в залізничній накладній №39846449 від 27.11.2014 маси вантажу, позивачем на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України нараховано відповідачу (відправнику) штраф у розмірі 160 260 грн., а також додаткові збори у сумі 1 573,56 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов про стягнення з відповідача 160 260 грн. штрафу та додаткових зборів у сумі 1 573,56 грн. виходив з того, що позивачем правомірно нараховано відповідачу штраф за неправильне зазначення в залізничній накладній маси вантажу, що засвідчено комерційними актами, які складені у відповідності до Правил складання актів. Крім цього, згідно акту загальної форми №79 від 09.12.2014 додаткові витрати позивача за користування вагами, збір за маневрену роботу та збір за переважування складають 1573,56 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею, накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 N 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за N 798/5989). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Статтею 23 Статуту залізниць України визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Положеннями п. 37 Статуту залізниць України передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення у накладній відправником має бути зазначена їх маса. Тарні та штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно п.2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. Графа 24 накладної «маса вантажу визначена відправником» заповнюється вантажовідправником.

Відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Відповідно до графи 28 залізничної накладної №39846449 вантаж завантажено у вагон вантажовідправником. В графі 24 вантажовідправником зазначено загальну масу вантажу 186300 кг.

Згідно даних залізничної накладної №39846449 від 27.11.2014 відповідачем завантажено вантаж у вагоні №95621876 масою 62 100 кг, у вагоні №95613287 масою 62 200 кг, у вагоні №95832754 масою 62 000 кг. Згідно графи 26 накладної масу вантажу визначено на 100 тонних вагонних вагах.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Комерційними актами БК №391995/108, БК №391994/107 та БК №391996/109 від 09.12.2014, складеними на прохідній станції «Котовськ» Одеської залізниці, зафіксовано невідповідність маси вантажу у вагонах №95621876, №95613287, №95832754 даним, зазначеним в залізничній накладній №39846449, зокрема, відповідно до комерційного акту №391995/108 від 09.12.2014р. у вагоні №95613287 в залізничній накладній маса вантажу вагою нетто складає: 62 200 кг, при перезважуванні виявилось маса вантажу вагою нетто 56 100 кг, що складає різницю проти накладної в сторону зменшення на 6 100 кг; відповідно до комерційного акту №391994/107 від 09.12.2014р. у вагоні №95621876 в накладній маса вантажу вагою нетто 62 100 кг, при перезважуванні виявилось маса вантажу вагою нетто 54 500 кг, що складає різницю проти накладної в сторону зменшення на 7 600 кг; відповідно до комерційного акту №391996/109 від 09.12.2014р. у вагоні №95832754 в накладній маса вантажу вагою нетто складає: 62 000 кг, при перезважуванні виявилось маса вантажу вагою нетто 55 450 кг, що складає різницю проти накладної в сторону зменшення на 6 550 кг.

Відповідно до п. 10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 N 334, та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за N 567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Вказані вище комерційні акти підписані комерційним агентом ОСОБА_3, який безпосередньо здійснював перевірку, ДСКГ ОСОБА_4 Як вказує позивач замість заступника начальника станції Марченко, який під час заповнення комерційних актів був відсутній, комерційні акти підписав головний інженер станції ОСОБА_5, яка має право заміщувати заступника начальника станції на час його відсутності, в підтвердження чого позивачем надана посадова інструкція Головного інженера станції Котовськ ОСОБА_5 Посади «завідуючий вантажним двором» по штатному розпису на станції не має.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наведені комерційні акти складені та підписані у відповідності до Правил складання актів.

Що стосується посилань скаржника на те, що в порушення ст. 53 Статуту залізниць України та ст. 12 Правил складання актів в обов'язковому порядку не було визначено обсяг фактичної нестачі маси вантажу, та в порушення ст. 14 Правил складання актів одержувачу не були вручені комерційні акти щодо нестачі вантажу в вагонах, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 53 Статуту залізниць України якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, станція призначення зобов'язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу.

Разом з тим, згідно ст. 52 Статуту залізниць України на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні, а також у вагоні з пошкодженими пломбами відправника; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами. У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Згідно з п. 14 Правил складання актів одержувачу станція повинна видати складений комерційний акт у триденний термін.

Відповідно до комерційних актів БК №391995/108, БК №391994/107 та БК №391996/109 від 09.12.2014, складеними на прохідній станції «Котовськ» Одеської залізниці, вагони прибули за справними ЗПУ вантажовідправника, всі сім ЗПУ вантажовідправника відповідають номерам ЗПУ вказаних у накладній, вагони технічно-справні.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що оскільки вантаж прибув у справних вагонах із непошкодженими пломбами відправника, без ознак недостачі, псування або пошкодження під час перевезення, станція призначення не була зобов'язана перевіряти кількість вантажу та його стан в цих вагонах.

Нові комерційні акти, відповідно до п. 12 Правил складання актів, складаються лише при невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу. Докази складання станцією призначення нових комерційних актів, в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на те, що одержувач вантажу ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» отримав вантаж без будь-яких зауважень щодо нестачі маси вантажу для власника вантажу ТОВ «Тотленд», а відсутність недостачі вантажу підтверджено листом ТОВ «Тотленд» № 210915-1 від 21.09.2015, з огляду на наступне.

По -перше, вказаний лист є новим доказом, який не надавався суду першої інстанції, а відповідно до ст. 101 ГПК України додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Як вбачається з вказаного листа він наданий на запит відповідача від 21.09.2015, тобто вже після прийняття оскаржуваного рішення.

По-друге, зазначення у вказаному листі про те, що при визначенні фактичної маси вантажу у трьох спірних вагонах, така маса не перевищувала різницю між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах в розмірі 0,5% , не підтверджено первинними документами про визначення маси вантажу (протокол зважування, технічний паспорт ваг на яких здійснювалось зважування та інш.).

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання відповідача на порушення процедури зважування на станції «Котовськ» Одеської залізниці, оскільки з матеріалів справи не вбачається такого порушення. Так, вагони зважувались із зупинкою та розчепленням, зважування вагонів відбувалося на справних, повірених вагонних вагах ВВ-150-Э, місце розташування зазначених ваг на станції (прохідна, а не тупикова колія). Наведені обставини підтверджуються, зокрема, актами загальної форми від 09.12.2014 № 2695, № 2696, 2697, звітом про зважування, технічним паспортом вагонних ваг, свідоцтвом про державну метрологічну атестацію вагонних ваг станції «Котовськ» Одеської залізниці.

Положеннями ст.ст. 41, 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

У п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки нормативно не встановлено проміжок часу, за який здійснюється зважування вагонів із зупинкою та розчепленням та ці обставини (щодо часу зважування) не входять до предмету доказування у даній справі, колегія суддів залишила без задоволення клопотання відповідача про призначення судово-технічної експертизи у даній справі.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов'язаний на вимогу залізниці пред'явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Оскільки наявними в матеріалах справи комерційними актами БК №391995/108, БК №391994/107 та БК №391996/109 від 09.12.2014 підтверджується неправильне зазначення відповідачем у залізничній накладній №39846449 маси вантажу у вагонах №95621876, №95613287, №95832754, у відповідача настала передбачена ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України відповідальність перед залізницею у вигляді сплати штрафу.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф в розмірі 160260 грн., що становить п'ятикратний розмір провізної плати за всю відстань перевезення (10684,00 грн. х 5 = 53420 грн. за один вагон, а за три вагони 160 260,00 грн.) та додаткові витрати в сумі 1573,56 грн. відповідно до акту загальної форми № 79 від 09.12.2014 за користування вагами, збір за маневрену роботу та збір за перезважування.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем вимог ст. 24 Статуту залізниць України щодо правильності зазначення відомостей в залізничній накладній, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ДП «Одеська залізниця» є обґрунтованими, документально підтвердженими належними та допустимими доказами, а відтак правомірно задоволені місцевим господарським судом.

У свою чергу заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам, матеріалам справи та вимогам законодавства, а тому рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі №910/14889/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Фім-Транс» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фім-Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі №910/14889/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 08.09.2015 у справі №910/14889/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14889/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Г.В. Корсакова

Судді Ю.Л. Власов

Л.П. Зубець