РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа № 910/29490/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДПА»

до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

про внесення змін до договору

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Міхай-Седова Ю.С. (представник за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ТОВ «ДПА» звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про зобов'язання внесення змін до кредитного договору 010/01-03-3/00108 від 23.01.2014.

Позовні вимоги обґрунтовуються істотною зміною обставин, якими керувалися сторони при укладанні кредитного договору № 010/01-03-3/00108 від 23.01.2014 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 012/01-03-3/1143 від 15.10.2013, а саме проведенням на території здійснення позивачем господарської діяльності антитерористичної операції, що спричинило скорочення об'єму виробництва та збуту продукції, та відповідно, позбавило позивача фінансової можливості своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання за кредитним договором.

На підставі викладеного, позивач просить зобов'язати відповідача внести зміни до кредитного договору, якими встановити нову процентну ставку за користування кредитними коштами на період антитерористичної операції, та відстрочення останнього дня строку дії ліміту кредитної операції на більш пізній період.

В судове засідання позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час та місце його проведення сповіщений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що сторонами при укладенні спірного договору було погоджено всі істотні умови договору, що підтверджується підписами сторін у договорі. Зміна договору в односторонньому порядку не допускається, вказана зміна можлива лише за згодою сторін. Також вказав, що зміна договору у судовому порядку на вимогу заінтересованої сторони у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, можлива лише за одночасної наявності чотирьох умов, визначених ст. 652 ЦК України. Проте, оскільки вказані умови відсутні, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 23.01.2014 між ТОВ «ДПА» (далі - позивач, позичальник) та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - відповідач, кредитор) укладено кредитний договір № 010/01-03-3/00108 про «Відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 012/01-03-3/1143 від 15.10.2013 (далі - договір).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 1.4, 1.5 договору кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит із лімітом кредитної операції 806027,38 євро, із платою за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою у розмірі 8,5% та останнім днем строку дії ліміту кредитної операції - 31.08.2014. Цільове призначення кредиту - придбання сировини та матеріалів, оплата товарів та послуг, інші поточні потреби, пов'язані з господарською діяльністю позичальника, виплата заробітної плати та сплати обов'язкових платежів до Державного бюджету, Пенсійного фонду України та інших обов'язкових платежів, пов'язаних із виплатою заробітної плати.

За твердженням позивача, починаючи з 2014 року обставини, якими керувалися сторони при укладенні договору, істотно змінилися.

Так, внаслідок масових заворушень та озброєних дій на початку 2014 року на території фактичного розташування офісу та виробничих потужностей позивача, розпочалося проведення антитерористичної операції (далі - АТО) та бойові дії.

Внаслідок обстрілу Київського району м. Донецька, де розташовані офіс та виробничі потужності позивача, керівництво ТОВ «ДПА» з липня 2014 року, через загрозу життю та здоров'ю працівників товариства, перевело товариство на скорочений графік роботи.

Крім того, у вказаний період працівники товариства масово почали подавати заяви про надання їм відпусток без збереження заробітної плати, а пізніше і про звільнення з роботи. У зв'язку з наведеними обставинами, а також пошкодженням внаслідок обстрілу виробничих приміщень позивача, порушилось нормальне функціонування підприємства, що призвело до скорочення об'єму виробництва та збуту продукції. Вказані обставини виникли поза межами волевиявлення позивача та призвели до неможливості своєчасного виконання ним договору на існуючих умовах.

На підставі викладеного, позивач звернувся до відповідача із листом (вих. № 31 від 04.08.2015), в якому запропонував відповідачеві внести зміни до договору, для чого у встановлений законодавством термін підписати та скріпити печаткою долучені до листа примірники додаткової угоди про внесення змін до договору, що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 8779214 та копією фіскального чеку № 3124 від 04.08.2015.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у зв'язку із загостренням соціальної та економічної ситуації на сході України та проведенням АТО, сталася істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання договору на умовах, погоджених сторонами при його укладенні, а тому на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України позивач звернувся до суду з вимогою внести зміни до договору.

Предметом позову є вимога позивача про внесення змін до кредитного договору № 010/01-03-3/00108 від 23.01.2014 про «Відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 012/01-03-3/1143 від 15.10.2013, передбачених проектом додаткової угоди про внесення змін до договору, а саме:

- п. 1.4 договору викласти у такій редакції: «Плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 8,5% річних. В період АТО, тобто до набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, та на протязі шести місяців після закінчення АТО плата за користування кредитом не нараховується».

- п. 1.5 договору викласти у такій редакції: «Останній день строку дії Ліміту Кредитної операції - 7-й місяць після закінчення АТО».

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, ч.ч. 1-2 ст. 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, положеннями законодавства чітко визначений порядок внесення змін до договору, та передбачено, що такі зміни можуть бути внесені лише за згодою сторін, а у випадку, коли згоди не досягнуто - заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох зазначених умов.

Позивач посилається на зміну істотних обставин, якими керувались сторони при укладенні договору, зокрема на початок бойових дій на території розташування виробничих потужностей позивача, що спричинило припинення господарської діяльності позивача та, відповідно, ненадходження прибутку від такої діяльності, з якого позивач розраховував здійснювати сплату кредитних платежів за договором.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності, непереборна сила характеризується двома ознаками: по-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити; по-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

В той же час, позивачем не надано доказів того, що виконання договору на існуючих умовах, зокрема щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивач, у відповідності до положень договору отримав кредит та використовував його у своїй підприємницькій діяльності.

Відсутність у позивача прибутку внаслідок неможливості ведення ним підприємницької діяльності не є порушенням співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки ризики ведення підприємницької діяльності позивача, зокрема ненадходження коштів від такої діяльності або надходження у розмірі меншому, ніж розраховувалось покладаються виключно на позивача.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутність підстав для внесення змін до кредитного договору № 010/01-03-3/00108 про «Відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів» до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 012/01-03-3/1143 від 15.10.2013.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

На виконання вимог ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко