РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016Справа №910/29551/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С»
До1.Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» 2.Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»
Провідшкодування шкоди 62 443,00 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Ліпатов І.А. - дов. 3 б/н від 04.11.2015 року;

від відповідача-1: Бриль П.О. - дов. № 06-Д від 12.01.2016 року;

від відповідача-2: Пазюк В.М. - дов. № б/н від 19.01.2016 року;

від третьої особи: Кисловська В.В. - дов. № 406 від 01.12.2015року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» про відшкодування солідарно шкоди в розмірі 62 443,00 грн.

Ухвалою суду від 23.11.2015 року порушено провадження у справі № 910/29551/15 та призначено її до розгляду на 11.12.2015 року.

Представники відповідачів-1,2 в судове засідання 11.12.2015 року не з'явились, проте 11.12.2015 року через канцелярію суду подали клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 11.12.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення, відповідно до яких вирішення клопотання про відкладення розгляду справи залишив на розсуд суду.

Ухвалою суду від 11.12.2015 року судом з власної ініціативи залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ).

Крім того, представником позивача у даному судовому засіданні подано клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 днів, яке судом розглянуто та задоволено.

У зв'язку з залученням до участі у справі третьої особи, суд задовольнив клопотання представників відповідачів 1,2 та відклав розгляд справи на 18.01.2016 року.

Представник третьої особи 29.12.2015 року через канцелярію суду подав письмові пояснення у справі.

Представник відповідача 1 15.01.2016 року через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, а в судовому засіданні 18.01.2016 року надав усні пояснення у справі.

Представники позивача та відповідача 2 в судове засідання 18.01.2016 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 01.02.2016 р. представником позивача було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надано усні пояснення по суті спору.

Представником відповідача 2 надано усні пояснення по суті спору, відповідно до яких вказаний учасник судового процесу проти позовних вимог надав заперечення.

Представник відповідача-1 подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Третя особа в процесі розгляду спору 01.02.2016 р. наголосила на тому, що у Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» відсутній обов'язок з утримання мереж, внаслідок пошкодження яких сталось залиття приміщення, яке належить позивачу.

Керуючись приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 01.02.2016 р. було оголошено перерву до 03.02.2016 р.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 03.02.2016 р. представником позивача було підтримано заявлений позов.

03.02.2016 р. відповідачем 2 заявлено клопотання про заміну неналежних відповідачів.

Розглянувши означене клопотання, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для його задоволення з огляду на наступне.

За приписами ч. 3 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Статтею 24 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

У п.1.3 Постанови №18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суд України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 24 Господарського процесуального кодексу України не зобов'язує господарський суд задовольняти клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого відповідача.

Якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Таким чином, з огляду на наведене вище, враховуючи позицію Вищого господарського суд України, приймаючи до уваги, що заявником було підтримано позовні вимоги саме до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва», а судом не встановлено, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, клопотання відповідача 2 залишене без задоволення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 03.02.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, господарським судом міста Києва розглядалась справа №47/239 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання права власності на реконструйовані з влаштуванням вхідної групи нежилі приміщення (в літ. А): № 4/6 (чотири дріб шість) групи приміщень № 121 загальною площею 193,0 (сто дев'яносто три цілих нуль сотих ) кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням від 06.09.2011 р. по справі №47/239 господарського суду міста Києва позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» задоволено та визнано за останнім право власності на вказане вище нерухоме майно. Докази оскарження чи скасування вказаного судового акту у передбаченому чинним законодавством України порядку в матеріалах справи відсутні.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Наведеної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.01.2013р. по справі №5020-660/2012 та від 06.03.2014р. по справі №910/11595/13.

Отже, рішення від 06.09.2011 р. по справі №47/239 господарського суду міста Києва, має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти, зокрема, щодо наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» майнових прав на реконструйовані з влаштуванням вхідної групи нежилі приміщення (в літ. А): № 4/6 (чотири дріб шість) групи приміщень № 121 загальною площею 193,0 (сто дев'яносто три цілих нуль сотих ) кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, повторного доведення не потребують.

За твердженнями позивача, які з боку інших учасників судового процесу не заперечувались, 23.06.2015 р. за адресою АДРЕСА_1 сталось пошкодження трубопроводу (Ду 50) загально будинкового вузла обліку холодного водопостачання, внаслідок чого відбувся несанкціонований витік водопровідної холодної питної води у підвальне приміщення, в якому розташоване приміщення, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С», про що працівниками Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» було складено акт б/н від 23.06.2015 р.

Про пошкодження майна внаслідок залиття директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» було складено акт, в якому зазначено, що пошкоджено було наступне: 93 куб.м ламінату; 93 куб.м підкладки під ламінат; зіпсовані двері; пошкоджено 32 метри погонні коробів з гіпсокартону; фарбовані поверхні приміщення.

На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» Товариством з обмеженою відповідальністю «АР ДЖІ Сателліт» (сертифікат №15994/13 від 09.12.2013 р. суб'єкта оціночної діяльності) проведено оцінку та складено звіт б/н від 23.06.2015 р., згідно змісту якого вартість матеріальної шкоди, що була завдана позивачу внаслідок пошкодження нежилих приміщень (в літ. А): № 4/6 (чотири дріб шість) групи приміщень № 121 загальною площею 193,0 (сто дев'яносто три цілих нуль сотих ) кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок залиття становить 62 443 грн.

Наразі, на думку позивача, відповідальними за утримання та технічних стан внутрішньобудинкових мереж є Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва».

Враховуючи наведене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» про відшкодування солідарно шкоди в розмірі 62 443,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься в статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Також деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, вина особи, яка заподіяла шкоду, презюмується та вважається встановленою, якщо такою особою не буде доведено інше.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, зокрема, протиправність поведінки Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва»; наявність заподіяної діями відповідачів шкоди; причинний зв'язок між ними.

Одночасно, враховуючи, що ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України встановлює презумпцію вини заподіювача шкоди, за змістом якої особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин), спростування наявності вини Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» на покладається на відповідачів.

За приписами ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначено Наказом №190 від 27.06.2008 р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України». Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Згідно з п.1.6 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України передбачено, що за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, є відповідальними підприємства та організації, у яких вони перебувають на балансі.

Відповідно до змісту Додатку №6 до Рішення №284/5096 від 02.12.2012 р. «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» будинок АДРЕСА_1 було віднесено до переліку об'єктів житлового господарства, яке знаходиться на балансі Комунального підприємства «Печерськжитло».

Пунктом 2.1 статуту Комунального підприємства «Печерськжитло» було передбачено, що підприємство створене з метою забезпечення надійного утримання та обслуговування житлового та нежитлового фонду, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Києва, утримання прибудинкових територій, об'єктів благоустрою, додержання встановленого порядку використання жилих і нежилих приміщень житлових будинків та гуртожитків.

Одними з основних завдань відповідача 1 згідно п.2.2. статуту є: забезпечення обслуговування житлового фонду, нежитлових приміщень в житлових будинках, інших споруд, їх інженерного обладнання, об'єктів зовнішнього благоустрою і озеленення відповідно до вимог нормативів, норм та стандартів; обстеження технічного стану житлового та нежитлового (в житлових будинках) фонду на відповідність вимогам нормативних документів, необхідних для утримання та своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів; виявлення недоліків у забезпеченні санітарно-технічного стану територій будинків, споруд, інженерних мереж, елементів зовнішнього благоустрою та вжиття заходів з їх усунення відповідно до вимог чинного законодавства. На підставі рішення №767/1331 від 14.05.2015 р. Київської міської ради створено Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», що є комунальним господарським об'єднанням, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Києва, віднесеним до сфери управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та підпорядкованим Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до змісту п. 16 рішення №270/270 від 09.10.2014 р. «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» Київська міська рада вирішила Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло», Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Хрещатик», Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама», Комунальному підприємству по утриманню та експлуатації житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» передати Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» житловий фонд, який був переданий до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 року.

Тобто, з наведеного вбачається, що на підставі рішення №270/270 від 09.10.2014 р. Київської міської ради відповідачем 1 було передано на баланс Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» житловий фонд, в тому числі, будинок АДРЕСА_1, який було закріплено за Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло».

На підставі Розпорядження №200 від 24.04.2015 р. Печерської районної у місті Києві державної адміністрації «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданої до сфери управління печерської районної в місті Києві державної адміністрації» перезакріплено на праві господарського відання нерухоме та рухоме майно (основні засоби, необоротні матеріальні активи, нематеріальні активи, запаси, малоцінні та швидкозношувальні предмети), яке перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва та передано до сфери управління Печерської районної в місті Києва державної адміністрації з балансу, в тому числі, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» на баланс Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва».

Тобто, у даному випадку станом на момент залиття та пошкодження, внаслідок наведеної події майна позивача, об'єкт житлового фонду - житловий будинок АДРЕСА_1, вже перебував на балансі Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва».

З приводу балансовою належної вказаної частини трубопроводу господарський суд зауважує наступне.

Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджено Наказом №190 від 27.06.2008 р. Міністерства з питань житлово-комунального господарства України передбачено, що межа балансової належності - це лінія розподілу елементів систем водопостачання та водовідведення і споруд на них між власниками або користувачами. У наведених правилах вказано, що водопровідний ввід - це трубопровід від розподільчої (внутрішньоквартальної або вуличної) мережі до зовнішньої стіни будинку або межі території об'єкта з колодязем і запірною арматурою у місці приєднання до водопровідної мережі.

У п.1.9 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зазначено, що межею вуличної мережі водовідведення, яку обслуговує виробник, є контрольний колодязь на ній включно, а межею дворової мережі водовідведення - перший від будинку колодязь включно.

Статтею 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» передбачено, що водопровідна мережа - це система трубопроводів, відповідних споруд та устаткування для розподілу і подачі питної води споживачам.

У наведеному нормативно-правовому акті зазначено, що внутрішньо будинковими системами - є мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Як зазначалось вище, відповідно до змісту акту б/н від 23.06.2015 р. за адресою: АДРЕСА_1, 23.06.2015 р., сталось пошкодження трубопроводу (Ду 50) загально будинкового вузла обліку холодного водопостачання, внаслідок чого відбувся несанкціонований витік водопровідної холодної питної води у підвальне приміщення.

При цьому, в акті зазначено, що місцем пошкодження є частина трубопроводу до запірної арматури (шарового крана) обвідної лінії вузла обліку.

Тобто, з аналізу наведеного вище вбачається, що фактично залиття відбулось внаслідок пошкодження частини внутрішньо будинкової системи водопостачання, яка з урахуванням змісту рішення №270/270 від 09.10.2014 р. Київської міської ради та Розпорядження №200 від 24.04.2015 р. Печерської районної у місті Києві державної адміністрації «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданої до сфери управління печерської районної в місті Києві державної адміністрації» знаходиться на балансі саме Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва».

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу, що за приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинством у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони обґрунтовують свої доводи та за печення доказами.

Проте, незважаючи на вищезазначене, відповідачем 2 не представлено суду належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що частина водопровідної мережі,в якій мало місце пошкодження не належить до балансової належності Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва».

Крім того, суд також зазначає, що пунктом 8 Постанови №869 від 01.06.2011 р. Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» передбачено, що витрати на технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення включаються до складу тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, що і здійснює відповідач 2. Зі змісту Розпорядження №442 від 30.04.2015 р. Київської міської державної адміністрації «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» вбачається, що до складу тарифу утримання прибудинкової території входить, в тому числі, плата за технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації.

Тобто, вищевказане додатково свідчить про забезпечення технічного стану внутрішньо будинкових водопровідних мереж у будинку 4/6 по бульвару Дружби Народів саме Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва».

За таких обставин, приймаючи до уваги, що у відповідності до п. п.1.6 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, є відповідальними підприємства та організації, у яких вони перебувають на балансі, суд дійшов висновку, що саме Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» є особою, відповідальною за шкоду, яку було заподіяно Товариству з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» внаслідок залиття підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

З приводу розміру шкоди, яку було завдано позивачу, судом вважає за необхідне зауважити наступне.

Судом вже зазначалось, що згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

У п. 2.5 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що вирішуючи питання відносно доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери (ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

За змістом ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Як зазначалось вище, на підтвердження розміру шкоди, яку було завдано Товариству з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» внаслідок залиття підвального приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_1, позивачем представлено до матеріалів справи звіт б/н від 23.06.2015 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «АР ДЖІ Сателліт» (сертифікат №15994/13 від 09.12.2013 р. суб'єкта оціночної діяльності).

Згідно змісту наведеного звіту вартість матеріальної шкоди, що була завдана позивачу пошкодження нежилих приміщень (в літ. А): № 4/6 (чотири дріб шість) групи приміщень № 121 загальною площею 193,0 (сто дев'яносто три цілих нуль сотих ) кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок залиття становить 62 443 грн.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено можливість здійснення рецензування звіту про оцінку майна. Зокрема, зазначено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Наразі, господарський суд зазначає, що протягом розгляду спору судом, відповідачами належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами достовірності та обґрунтованості означених результатів оцінки розміру шкоди, завданої позивачу, не спростовано.

При цьому, господарський суд зауважує, що Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» та Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» у разі непогодження з результатами наведеної вище оцінки, мали право та реальну можливість самостійно замовити рецензування звіту. Проте, в матеріалах справи відсутні докази оспорювання відповідачами у визначеному законом порядку звіту, на підставі якого було визначено розмір шкоди, заданий заявнику внаслідок залиття нежилих приміщень (в літ. А): № 4/6 (чотири дріб шість) групи приміщень № 121 загальною площею 193,0 (сто дев'яносто три цілих нуль сотих ) кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

З приводу наявності таких складових деліктних правовідносин як вина та причинно-наслідковий зв'язок суд вважає за необхідне зауважити, що нормами чинного законодавства України передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди, зокрема, відповідно до ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідачем 2 протягом розгляду справи не надано суду жодних належних та допустимих у розмінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що залиття 23.06.2015 р., внаслідок якого було завдано майнову шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» сталось не з вини Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва».

Причинно-наслідковий зв'язок між поведінкою відповідача 2 та заподіною позивачу шкодою полягає в тому, що саме Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва», як балансоутримувач, відповідав за технічний стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, а отже, бездіяльність вказаної особи щодо належного технічного стану мережі і призвела до несанкціонованого витіку водопровідної холодної питної води у підвальне приміщення, в якому розташоване приміщення, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С».

Одночасно, враховуючи, що відповідачем 1 станом на момент залиття було передано на баланс відповідача 2 об'єкт житлового фонду-житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, суд не вбачає в діях Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» ознак протиправної поведінки та вини у заподіянні шкоди позивачу.

Тобто, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло» є необґрунтованими, а отже, останні підлягають залишенню без задоволення.

За таких обставин, приймаючи до уваги все вищенаведене, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» та стягнення з відповідача 2 на користь позивача шкоди в розмірі 62 443,00 грн.

З огляду на приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в розмірі 1218 грн. покладається на відповідача 2.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 27, 43, 49, 75, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1 Частково задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» (01021, м.Київ, провулок Івана Мар'яненка, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» (АДРЕСА_1) шкоду в розмірі 62 443,00 грн. та судовий збір в сумі 1218 грн.

3. Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Акваторія-С» до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерськжитло».

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

05.02.2016 р.

Суддя О.М. Спичак