РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 924/1507/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Максютинській Д.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Ігнацевич І.І., довіреність б/н від 22.12.2015р.

від відповідача: не з"явився.

розглянувши апеляційну скаргу позивача на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.12.15 р. у справі № 924/1507/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ"Дельта Банк" Кадирова В.В.

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 м.Хмельницький

про стягнення заборгованості за строковим кредитом в розмірі 212386,09 грн., 2234,42 грн. - заборгованість за строковими відсотками, 25481,54 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 5192,96 грн. - пені, 236, 12 грн. - 3% річних

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійсненя тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. (надалі - позивач) звернулось в господарський суд Хмельницької області з позовною заявою (а.с. 2-5) до ФОП ОСОБА_4 (надалі -відповідач), в якій просить стягнути заборгованість за строковим кредитом в розмірі 212386,09 грн., 2234,42 грн. - заборгованість за строковими відсотками, 25481,54 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, 5192,96 грн. - пені, 236, 12 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 23.12.15 (а.с. 130-131) провадження по справі припинено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що сторонами у справі була укладена третейська угода у вигляді третейського застереження, викладеного в пункті 10.6 Додаткової угоди до Кредитного договору №48/КВМ-08-АП3 від 03.10.2008р. про передачу спорів за даним договором на вирішення вказаного Постійно діючого третейського суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що така форма третейського застереження відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди" і є невід'ємною частиною укладеного Кредитного договору.

Суд першої інстанції зауважив, що наявність третейського застереження не свідчить про те, що право на судовий захист заперечується чи обмежується. Звернення до третейського суду є одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин.

Не погоджуючись із винесеним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою (а.с. 140-145) до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.12.15 року у даній справі скасувати.

Скаржник, зокрема, зазначає, що право на звернення чи передання спору на розгляд до третейського суду на підставі третейського застереження в договорі є лише одним із способів захисту своїх прав, проте це не означає, що у зв"язку із зазначеним застереженням банк позбавлений права на судовий захист в загальному порядку.

Обгрунтовуючи свої вимоги, апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

При цьому, поштове відправлення, що направлялося за адресою відповідача, повернулося з відміткою, за закінченням терміну зберігання. Враховуючи те, що ухвала про порушення апеляційного провадження, була направлена на належну адресу відповідача, колегія суду вважає, відповідача належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, а оскаржувану ухвалу скасувати, виходячи з наступного.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав припинення провадження у справі, передбачений статтею 80 ГПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Принциповим при цьому є те, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (частина друга статті 80 ГПК України).

Пунктом 5 частини першої статті 80 ГПК України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Припиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що п. 2.6 Додаткової угоди до 10.6 Кредитного договору №48/КВМ-08-АП3 від 03.10.2008р. передбачено те, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв»язку з виконанням Кредитного договору та будь-які спори по цьому договору, розглядаються суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для припинення провадження у даній справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з огляду на таке.

Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 віднесено Публічне акціонерне товариство "ДЕЛЬТА БАНК" до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 № 51 в ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Відповідно до п. 17 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду (ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Позов у даній справі заявлено ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ДЕЛЬТА БАНК", що, відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є юридичною особою публічного права і здійснює тимчасову адміністрацію в АТ "ДЕЛЬТА БАНК" через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу.

Згідно із ч. 2 ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство.

Враховуючи наведене, колегія суду приходить до висновку, що даний спір, відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", не може бути розглянутий третейським судом.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

При цьому, в рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 № 1-рп/2008 у справі № 1-3/2008 (справа про завдання третейського суду) зазначено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ст. 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Таким чином, Конституцією України гарантовано право на судовий захист з боку держави.

У ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус судів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Звернення за вирішенням спору до третейського суду є правом особи, яка самостійно на свій розсуд обирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів. Третейське застереження є обов'язковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обов'язок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення за захистом своїх прав та інтересів з позовом до суду загальної юрисдикції.

А відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок звертатись до третейського суду. Для такого звернення необхідна наявність волі обох сторін, тобто наявність угоди про передачу саме даного спору на розгляд третейського суду. Лише за наявності волі обох сторін про розгляд спору третейським судом, оформленої відповідним зверненням до суду, господарський суд зобов'язаний припинити провадження у справі.

Отже, з урахуванням наведеного, право на звернення до суду за захистом своїх прав, передбачене Конституцією України, не може бути заперечене, а розгляд спору в третейському суді є правом сторін та реалізується шляхом взаємного погодження вказаного питання між сторонами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах ВГС України від 23.09.15 р. по справі № 925/1248/14 та від 23.12.15 р. по справі № 910/10929/15.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що позивач заперечує щодо розгляду даного спору в третейському суді, колегія суддів прийшла до висновку що оскаржувана ухвала господарського суду Хмельницької області від 23.12.15р. у даній справі підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині 7 статті 106 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-106, 110-111 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ"Дельта Банк" Кадирова В.В. на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.12.15 р. у справі № 924/1507/15 задоволити.

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 23.12.15 р. у справі № 924/1507/15 скасувати.

Справу направити на розгляд господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Розізнана І.В.