ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 року Справа № 904/8131/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Величко Н.Л. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Кивзикові В.Ю.

від позивача: Рашевський В.О., представник, довіреність №0198 від 13.08.2015 р.;

від відповідача: Мележик О.О., представник, довіреність №ББУ/ПУ292/ВП/15 від 18.12.15р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року по справі № 904/8131/15

За позовом товариство з обмеженою відповідальністю "Українські промислові Ресурси",

м. Донецьк

до публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля ", м. Павлоград

про стягнення боргу та пені за поставлений товар 545 667,31 грн.

та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля",

м. Павлоград

до товариство з обмеженою відповідальністю "Українські промислові Ресурси", м. Донецьк

про стягнення 44 543,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року у справі № 904/8131/15 ( суддя Ніколенко М.О.) первісний позов задоволено повністю.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля " на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Українські промислові Ресурси" заборгованість у сумі 478 807,20 грн., 66860,11 грн. - пені, 10 913,37 грн. - судового збору.

Зустрічний позов задоволено повністю.

Стягнуто з товариство з обмеженою відповідальністю "Українські промислові Ресурси" на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля " штраф у сумі 44543,59 грн. та 1218,00 грн. - судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи доведено факт невиконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд рішення.

Не погодившись з зазначеним рішенням господарського суду, публічне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "Українські промислові Ресурси", а в частині задоволення зустрічного позову ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля " залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги її заявник посилається на порушення постачальником строків поставки продукції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, скаржник вважає, що строк оплати продукції з боку відповідача не настав.

До того ж, ТОВ "Українські промислові Ресурси" знаходяться на території на якій проводиться антитерористична операція та керуючись постановою Правління НБУ № 466, якою призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" не мало можливості перерахувати грошові кошти на рахунок банку, який знаходився в зоні проведення АТО.

Крім того, скаржник зазначає, що 18.11.15р. у судовому засіданні ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" заявлені клопотання: про зупинення провадження по справі до розгляду пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом; про колегіальний розгляд справи. Проте, суд залишив без належної уваги заявлені клопотання.

Представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

3. Доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи скаржника, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення - без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення

У судовому засіданні 08.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

4. Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський встановив наступні обставини:

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Українські промислові ресурси" постачальником (позивач) та публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" покупцем (відповідач) укладений договір поставки № 14-16/74-КП від 02.01.14 (Договір). (а.с. 09-15)

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію або обладнання виробничо - технічного призначення (продукція), в асортименті, кількості, у строки, за ціною та з якісними показниками, узгодженими сторонами в цьому договорі та специфікаціях, які є невід'ємною частиною до цього договору.

Згідно п. 1.2. Покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у його власність, у відповідністю з умовами цього договору.

Датою поставки вважається дата, зазначена представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих Постачальником, про прийняття продукції (пункт 4.4 договору).

Відповідно до п. 4.5. договору, зобов'язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження Покупця у вище обумовленому пункті призначення поставки. Зобов'язання Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої Продукції.

Пунктом 5.1. укладеного договору визначено, що Загальна сума договору визначається загальною сумою усіх специфікацій, але не повинна перевищувати 999 000,00 грн., з врахуванням ПДВ.

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника на 60 календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції. У випадку, якщо строк оплати випадає на вихідний/не платіжний день, оплата здійснюється на наступний банківський день. (п. 5.3. договору)

Пунктом 6.2 договору передбачено, у випадку не поставки (недопоставки) продукції у строки, передбачені договором або відповідною специфікацією, постачальник сплачує покупцю неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5 % від вартості продукції, яка поставляється за відповідною специфікацією.

В п. 6.6. сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати продукції, Покупець сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банка України за кожен день прострочки оплати від вартості, не оплаченої Продукції.

У випадку не виконання сторонами всіх своїх зобов'язань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань (п. 8.1).

Додатковою угодою від 10.09.14 визначено, що загальна сума договору не повинна перевищувати 3 000 000,00 грн. з врахуванням ПДВ. Цей договір вступає в законну силу з моменту його підписання обома сторонами. Сторони узгодили, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.15 включно. (а.с. 17)

Умовами специфікації від 07.11.14р. до договору передбачено, що ТОВ "Українські промислові Ресурси" зобов'язалося поставити ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" товар на суму 890 871,76 у строк до 25.11.14р.

Позивач здійснив поставку продукції відповідачу згідно товарної накладної №21128 від 27.11.14 на загальну суму 478 807,20 грн. (а.с.60).

Відповідач не сплатив своєчасно та у повному обсязі вартість отриманого товару. Внаслідок цього, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої дорівнює 478 807,20 грн.

5. Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно п. 1 ст. 202, п. 1ст. 207 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено що, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 зазначеного кодексу, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами договору, датою поставки вважається дата вказана представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих Постачальником, про приймання Продукції.(п.4.4)

Зобов'язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження Покупця у вище обумовленому пункті призначення поставки. Зобов'язання Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої Продукції ( п. 4.5. договору)

Пунктом 5.3. договору визначено, що розрахунки за поставлену Продукцію здійснюється протягом 60-ти календарних днів з моменту постачання відповідної партії Продукції.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається зі змісту п.4.5,5.3 договору обов'язок покупця сплатити отриманий товар протягом 60-ти календарних днів виникає з моменту передачі (поставки) продавцем продукції у розпорядження покупця у пункті призначення.

З товарної накладної № 21128 від 27.11.2014р., яка долучена відповідачем до зустрічного позову, вбачається, що товар постачальником доставлено на склад покупця та переданий у його розпорядження, про що свідчать підписи працівників складу відповідача з проставлянням дати 27.11.2014р.. (а.с 60,75) Таким чином, останнім днем оплати за отриманий товар є 26.01.15р.

За ст. 526 ЦК України, що кореспондується з ч. 1 ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманого товару не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 478 807,20 грн. , яка правомірно стягнута судом першої інстанції на користь позивача.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, про що зазначено в ст. 625 ЦК України.

За порушення грошового зобов'язання позивач правомірно нарахував відповідачу пеню за порушення ним строків виконання зобов'язань у період з 27.01.15 по 27.07.15 в розмірі 66 860,11 грн. відповідно до п.6.6 договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати від вартості не оплаченої продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами специфікації від 07.11.14р. до договору передбачено, що відповідач (за зустрічним позовом) зобов'язався поставити позивачу (за первісним позовом) товар на суму 890 871,76 грн. у строк до 25.11.14р.

Фактично продукція була поставлена з порушенням встановленого строку, що підтверджується, видатковою накладною № 21128 від 27.11.14 на суму 478 807, 20 грн. а видатковою накладною №21117 від 27.11.14р. на суму 412156грн. 08 коп.

Колегія суддів погоджується з тим, що внаслідок порушення строків поставки, відповідач (за зустрічним позовом) зобов'язаний сплатити на користь позивача (за зустрічним позовом) штраф 44 543,59 грн. у розмірі 5% від вартості продукції відповідно до п.6.2 договору.

Посилання скаржника на те, що грошові зобов'язання по оплаті отриманої продукції у нього не настали, у зв'язку з порушенням постачальником строків поставки продукції, судовою колегією не приймаються, оскільки ці доводи суперечать змісту п.4.5,5.3 договору, якими обов'язок покупця оплатити товар пов'язується не з датою поставки проставленою у товаросупроводжувальних документах працівниками відповідача, а з моментом виконання зобов'язання з поставки товару постачальником та передачею його у розпорядження покупця.

Суд першої інстанції правильно встановив момент виконання постачальником зобов'язань з поставки товару та передачу його у розпорядження покупця та момент виникнення прострочення боржника з оплати продукції .

Відносно посилання скаржника на те, постановою Правління НБУ № 466 та листом НБУ від 24.11.2014р. №25-112/69267 здійснення фінансових операцій банками та небанківськими установами і національним оператором поштового зв'язку призупинено у населених пунктах, які не контролюються українською владою, розпорядження КМУ № 1085 від 7.11.2014р,згідно з яким м. Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" та не можливість перерахувати грошові кошти на рахунок банку, який знаходився в зоні проведення АТО, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно до ч. 4 ст. 219 ЦК України сторони в разі невиконання зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер є підставою для звільнення їх від відповідальності у разі порушення зобов'язання через певні обставини, а також порядок засвідчення факту таких обставин.

Пунктом 7.1 договору сторони погодили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, якщо це є внаслідок обставин непереборного характеру (стихійних лих, війни, блокади, урядових рішень та інших обставин, які не залежать від волі сторін) та впливають на виконання договору.

За змістом п. 7.4. цього договору - сторона, яка заявила про настання форс-мажорних обставин, повинна надати відповідний документ Торгово-Промислової Палати чи іншого компетентного орану, в якому повинно бути зазначено характер форс-мажорних обставин та їх тривалість.

За загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила (ч. 1 ст. 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобов'язання.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняються від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини у сторін за договором поставки виникли 2.01.2014р. та були продовжені додатковою угодою від 10.09.2014р. до 31.12.2015р., специфікація, якою узгоджені сторонами асортимент, вартість продукції та строки постачання підписана 7.11.2014р., виконане зобов'язання з постачання товару позивачем 27.11.2014р. Згідно реквізитів сторін, які наведені у розділі 9 договору як позивач так і відповідач мали відкриті рахунки у ПАО «ПУМБ» м. Донецьк, МФО 334851.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що банк у якому у відповідача відкритий розрахунковий рахунок припинив здійснювати фінансові операції відповідно до постанови НБУ № 466 або відмовив відповідачу у здійсненні фінансової операції з перерахування коштів відповідача на рахунок позивача в оплату поставленої продукції відповідно до умов договору у термін до 20.01.2015р. у зв'язку із знаходженням підприємства на території, де проводиться антитерористична операція.

Таким чином, проведення антитерористичної операції не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обв'язку за укладеним договором, не перебувають у причинному зв'язку із несплатою за отриманий товар, відповідач (скаржник) не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання та неможливості запобігти збиткам позивача , тому зазначені ним у апеляційній скарзі доводи не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності відповідно до ст.617 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року у справі №904/8131/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя І.М. Подобєд