ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 року Справа № 916/215/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швеця В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін: позивача: Галков І.О. - дов. від 27.10.15, Пінчук-Ніколайчук Ю.В. - дов. від 21.01.16, відповідача: не з'явились, повідомлені належно,

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 23.11.15
у справі№916/215/15-г Господарського суду Одеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД"
доПовного товариства "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія"
простягнення заборгованості
Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом (з урахуванням змін) до Повного товариства "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія" про стягнення 1413000 грн. поворотної фінансової допомоги, 9231 грн. пені, 7587 грн. - 3% річних, 137202 грн. інфляційних втрат. Позов обґрунтований приписами статей 509, 526, 610, 611, 625, 1049 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.04.15 (суддя Степанова Л.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача 1413000 грн. суму поворотної фінансової допомоги, 9231 грн. пені, 7587 грн. - 3% річних, 118692 грн. інфляційних втрат. В решті позову (про стягнення 18510 грн. інфляційних втрат) відмовлено через помилковість здійсненого позивачем розрахунку суми інфляційних втрат. Суд дійшов висновку по наявність у відповідача заборгованості у заявленій до стягнення сумі та керувався приписами статей 509, 525, 526, 549, 625 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.06.15 (судді: Ліпчанської Н.В., Мацюра П.Ф., Лисенко В.А.) перевірене рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

На виконання судового рішення Господарським судом Одеської області 01.07.15 був виданий відповідний наказ.

Повне товариство "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія" 29.09.15 звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про розстрочку виконання судового рішення строком на шість років. В обґрунтування заяви, заявник вказував на неможливість негайного виконання судового рішення у зв'язку зі складним фінансовим станом підприємства, відсутністю у нього коштів, наявною загрозою банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.10.15 (суддя Рога Н.В.) заяву ТОВ "Мега Торг ЛТД" про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Одеської області від 03.04.15 у цій справі задоволено частково та розстрочено його виконання строком на 1 рік, починаючи з жовтня 2015 року, щомісячно рівними частинами по 131623,35 грн. Господарський суд виходив з доведеності відповідачем обставин, за яких можливе розстрочення виконання судового рішення у цій справі та керувався приписами статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.15 (судді: Ліпчанської Н.В., Лисенко В.А., Гладишевої Т.Я.) перевірену ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу і постанову у справі скасувати та відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення повністю. Скаржник посилається на порушення судами приписів статей 33, 34, 43, 121 Господарського процесуального кодексу України та вказує на недоведеність відповідачем виняткових обставин, за яких можлива розстрочка виконання судового рішення. На його думку, складний фінансовий стан підприємства позивача не відноситься до виняткових обставин у розумінні приписів статті 121 Господарського процесуального кодексу України та до того ж таке не підтверджено належними доказами. Скаржник зазначає, що невиконання судового рішення відповідачем впливає і на його фінансовий стан, чого суди, на його думку, не взяли до уваги. Крім того, товариство вважає, що судами не було досліджено правову природу спірної заборгованості.

Від відповідача відзиву на касаційну скаргу судом не отримано.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представників позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування господарськими судами норм законодавства, колегія суддів відзначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій установлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Господарського суду Одеської області від 03.04.15, яке набрало законної сили, було стягнуто з Повного товариства "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" 1413000 грн. поворотної фінансової допомоги, 9231 грн. пені, 7587 грн. - 3% річних, 118692 грн. інфляційних втрат. На виконання вказаного рішення 01.07.15 був виданий відповідний наказ. Ухвалою господарського суду першої інстанції від 13.10.15, залишеною без змін постановою суду апеляційної інстанції від 23.11.15, частково задоволено заяву відповідача про розстрочку виконання судового рішення у справі; надано розстрочку виконання рішення строком на рік за відповідним графіком. Місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про доведеність відповідачем обставин, що ускладнюють виконання рішення у справі, та керувався приписами статті 121 Господарського процесуального кодексу України. Проте, колегія суддів визнає такі висновки господарських судів попередніх інстанцій помилковими з огляду на таке. За приписами статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі; строки виконання кожної частки визначаються господарським судом. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у строк. Тобто розстрочення виконання судового рішення пов'язано з об'єктивними, непереборними - виключними обставинами, котрі ускладнюють його вчасне виконання. При вирішенні питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. При цьому, враховуються можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, а також такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення. Отже, розстрочка виконання рішення має базуватись на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників (рішення Конституційного Суду України від 26.06.13 № 5-рп/2013). Ухвалюючи судові акти та надаючи розстрочку у виконанні судового рішення, суди попередніх інстанцій не установили тих виключних (виняткових) обставин, котрі унеможливлюють чи утруднюють вчасне виконання судового рішення боржником, та є підставою для розстрочки його виконання як то складний фінансовий стан боржника, відсутність коштів на його банківських рахунках та майна, на яке можливо було б звернути стягнення. Обмежившись посиланням на те, що боржник частково, у сумі 47000 грн., сплатив заборгованість, господарські суди не звернули уваги на те, що ця сума є незначною у порівнянні із стягнутою за судовим рішенням і непогашеною боржником сумою боргу. Господарські суди попередніх інстанцій не врахували матеріальні інтереси і фінансовий стан стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД", негативні наслідки для нього у затримці виконання судового рішення, а відтак необґрунтовано надали боржнику розстрочку у виконанні судового рішення. Відтак доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження. Відповідно до статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене, оскаржені судові акти підлягають скасуванню, а касаційна скарга - задоволенню.

З огляду на зазначене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11110 , 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 23.11.15 у справі №916/215/15-г та ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.10.15 скасувати. В задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення відмовити. Стягнути з Повного товариства "Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов і Компанія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" 1462 грн. судового збору за розгляд касаційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду Одеської області.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мега Торг ЛТД" задовольнити.

Головуючий суддя Т.Добролюбова

Судді Т.Гоголь

В.Швець