РІШЕННЯ

09 лютого 2016 року Справа № 913/1163/15

Провадження №26/913/1163/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «ОСОБА_1 ДжетУкраїна», м.Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», м.Алчевськ

про стягнення 1267430,03 грн.

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_2, представник за довіреністю №0312/15/01 від 03.12. 2015;

від відповідача: ОСОБА_3, представник за довіреністю №01-026-875 від 14.12.2015;

В судовому засіданні 09.02.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «ОСОБА_1 Україна» звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат», про стягнення заборгованості за договорами поставки №014/162 від 28.12.2012 та №АМК-249-2013-пст від 04.12.2013

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.12.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 13.01.2016, 13.01.2016 у судовому засіданні оголошено перерву до 03.02.2016. В судовому засіданні 03.02.2016 представником відповідача заявлено клопотання про продовження розгляду справи на п'ятнадцять днів, яке судом задоволено. В судовому засіданні 03.02.2016 оголошено перерву до 09.02.2016.

03.02.2016 відповідачем в судовому засіданні надано відзив на позовну заяву, а 08.02.2016, через канцелярію господарського суду Луганської області, подана заява про розстрочку виконання рішення суду №026-40/6 від 05.02.2016, у якій останній просить суд приймаючи рішення, розстрочити його виконання строком на 4 місяця зі сплатою заборгованості щомісячно рівними частинами, а саме: березень 2016 258343, 33 грн; квітень 2016 -258343,33 грн; травень 2016 258343, 33 грн; червень 2016 258343, 33 грн.

09.02.2016 позивачем, через канцелярію господарського суду Луганської області, подано розрахунок суми позову, а в судовому засіданні надано заяву, якій останній повідомляє, що погоджується із застосуванням розстрочки, зазначеної в заяві відповідача про розстрочку виконання рішення суду №026-40/6 від 05.02.2016. Крім того позивач повідомляє, що погоджується із застосуванням строку позовної давності щодо пені.

В судовому засіданні 09.02.2016 відповідачем надано уточнення до заяви про розстрочку виконання рішення суду №026-40/6 від 05.02.2016, в яких останній просить суд приймаючи рішення, розстрочити його виконання строком на 4 місяця зі сплатою заборгованості згідно наступного графіку, а саме: 257394,33 грн до 31.03.2016; 257394,33 грн до 30.04.2016; 257394,33 грн до 31.05.2016; 257394,33 грн до 30.06.2016. Також відповідачем надано акт звірки взаємних розрахунків станом на 03.12.2015.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

28.12.2012 між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «ОСОБА_1 Україна», як постачальником, та відповідачем - публічним акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат», як покупцем, було укладено договір поставки №014/1642 від 28.12.2012, з яким позивач зобовязався поставляти, а відповідач купувати продукцію вказану в п.1.1 договору.

Умовами договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 сторони погодили, що загальна вартість даного договору становить 8227,49 грн, в тому числі ПДВ 20 % (п.2.1.). Умовами сплати є: 70% передплата, 30 % по факту поставки протягом 15 календарних днів (п.2.3).

Сторонами укладена додаткова угода №15 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 437220,00 грн з урахуванням ПДВ.

03.04.2013 сторонами укладена додаткова угода №7 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 284544,00 грн з урахуванням ПДВ.

22.04.2013 сторонами укладена додаткова угода №8 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 22279,00 грн з урахуванням ПДВ.

24.10.2013 сторонами укладена специфікація №3 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 292248,00 грн з урахуванням ПДВ.

25.10.2013 сторонами укладена специфікація №4 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 297726,00 грн з урахуванням ПДВ.

04.11.2013 сторонами укладена специфікація №5 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 272164,00 грн з урахуванням ПДВ.

24.01.2013 сторонами укладена додаткова угода №1 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 3667,44 грн з урахуванням ПДВ.

05.02.2013 сторонами укладена додаткова угода №2 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 29339,52 грн з урахуванням ПДВ.

22.01.2013 сторонами укладена додаткова угода №3 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 624,77 грн з урахуванням ПДВ.

30.12.2013 сторонами укладена додаткова угода №16 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012, згідно якої постачальник та покупець дійшли обопільної згоди продовжити строк дії договору на період до 31.03.2014.

05.11.2013 сторонами укладена специфікація №6 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 24000,00 грн з урахуванням ПДВ.

07.06.2013 сторонами укладена додаткова угода №10 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до я кої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 143948,57 грн з урахуванням ПДВ.

04.07.2013 сторонами укладена додаткова угода №12 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 1840748,16 грн з урахуванням ПДВ.

11.07.2013 сторонами укладена додаткова угода №13 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 130218,62 грн з урахуванням ПДВ.

30.07.2013 сторонами укладена додаткова угода №14 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 587160,00 грн з урахуванням ПДВ.

25.09.2013 сторонами укладена додаткова угода №9 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 167760,00 грн з урахуванням ПДВ.

24.03.2013 сторонами укладена додаткова угода №5 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 167760,00 грн з урахуванням ПДВ.

13.03.2013 сторонами укладена додаткова угода №4 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 47424,00 грн з урахуванням ПДВ.

28.03.2013 сторонами укладена додаткова угода №6 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник додатково поставить покупцю продукцію, зазначену в п.1 даної угоди, на загальну суму 2761122,24 грн з урахуванням ПДВ.

27.09.2013 сторонами укладена специфікація №1 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 12492,00 грн з урахуванням ПДВ.

30.09.2013 сторонами укладена специфікація №2 до договору поставки №014/1642 від 28.12.2012 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 154547,10 грн з урахуванням ПДВ.

04.12.2013 між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «ОСОБА_1 Україна», як постачальником, та відповідачем - публічним акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат», як покупцем, було укладено договір поставки №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013, відповідно до умов якого, позивач зобовязався передати у власність відповідачу продукцію виробничо-технічного призначення (далі товар), а відповідач прийняти і оплатити товар на умовах зазначених у даному договорі (п.1.1).

Умовами договору сторони погодили, що ціна за одиницю та по позиціям, а також порядок та умови сплати за поставлений товар вказується в специфікаціях к договору, оформлених у вигляді додатків до договору, які є його невід'ємною частиною (п.2.1). Сплата товару здійснюється в безготівковій формі, в наступному порядку: 70% передплати, від вартості відповідної партії товару, 30% від вартості відповідної партії товару, яка здійснюється протягом 15 банківських днів з моменту поставки товару (п.5.2). Датою оплати товару є дата списання грошових коштів з рахунку покупця на поточний рахунок постачальника (п.5.3). Покупець при порушені строків оплати сплачує постачальнику пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки платежу (п.7.5). Договір є укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печаткою сторонами (п.10.1). Договір діє до 31.12.2014 (п.10.2).

06.02.2014 сторонами укладена специфікація №1 до договору №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 290304,00 грн з урахуванням ПДВ.

19.02.2014 сторонами укладена специфікація №2 до договору №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 69264,00 грн з урахуванням ПДВ.

20.02.2014 сторонами укладена специфікація №3 до договору №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 282000,00 грн з урахуванням ПДВ.

21.03.2014 сторонами укладена специфікація №4 до договору №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 245952,00 грн з урахуванням ПДВ.

24.04.2014 сторонами укладена специфікація №5 до договору №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 58505,57 грн з урахуванням ПДВ.

28.04.2014 сторонами укладена специфікація №6 до договору №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 2400,00 грн з урахуванням ПДВ 400 грн.

12.06.2014 сторонами укладена специфікація №7 до договору №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 відповідно до якої: постачальник зобовязується передати у власність покупцю продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити, зазначену в п.1 даної специфікації продукцію, на загальну суму 225792,00 грн з урахуванням ПДВ.

Також, позивачем надані видаткові накладні за період березень грудень 2013; лютий травень та серпень 2014 та довіреності на отримання товару (а.с. 55- 180).

Судом встановлено, що вищезазначені видаткові накладні підписані представниками сторін, а також скріплені печатками юридичних осіб, без жодних зауважень та заперечень.

Як зазначає позивач, на дату звернення до суду сума боргу відповідача склала 634198,38 грн, з яких 181382,80 грн - за договором поставки №014/1642 від 28.12.2012; 452815,72 грн - за договором поставки №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст.692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем на виконання умов договорів поставки №014/162 від 28.12.2012 та №АМК-249-2013-пст від 04.12.2013, як продавцем було поставлено товар відповідачу на загальну суму 8404563,37 грн, що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання товару, копії яких наявні в матеріалах справи (підписані представниками сторін, скріплені печатками юридичних осіб, без жодних зауважень та заперечень), відповідач свої зобовязання по повній оплаті товару не виконав, а лише здійснив часткову оплату в сумі 7770365,99 грн. Оплата в сумі 634198,38 грн здійснена відповідачем не була.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів належного виконання ним зобовязань щодо оплати поставленого йому позивачем товарів за договорами поставки №014/162 від 28.12.2012 та №АМК-249-2013-пст від 04.12.2013 не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 634198,38 грн.

Крім того, у відповідності до п.7.5 договору поставки №АМК-249-2013-пст від 04.12.2013, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 253068,16 грн.

Відповідач в запереченні на позовну заяву посилаючись на ст.258 ЦК України, зазначає, що строк позовної давності для стягнення пені сплив 28.08.2015, а позивачем за порушення строків оплати за договором поставки №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 нарахована пеня в сумі 253068,16 грн з розрахунку прострочення оплати з 28.08.2014.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовну давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст.260 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.261 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Господарський суд зазначає, що позивачем заявлена вимога про стягнення пені після спливу одного року з моменту виникнення права вимоги, так останнім за договором поставки №АМК-2492-2013-пст від 04.12.2013 нарахована пеня в сумі 253068,16 грн з розрахунку прострочки оплати з 28.08.2014, враховуючи приписи п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, строк позовної давності для стягнення пені сплив 28.08.2015.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 253068,16 грн задоволенню не підлягає.

Також позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 8885,27 грн та інфляційні витрати в розмірі 371278,22 грн.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, враховуючи те, що відповідачем прострочено виконання свого зобовязання по повній оплаті поставленого позивачем товару в сумі 634198,38 грн, вказана сума не була оплачена відповідачем у встановлений строк, що згідно ст. 625, Цивільного кодексу України є підставою для нарахування і стягнення інфляційного збільшення суми боргу, пені та 3% річних за прострочення виконання зобовязання.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки інфляційних витрат, дійшов висновку, що в розрахунках позивача допущенні математичні помилки. За розрахунками суду розмір витрат від інфляції складає більш ніж за розрахунками позивача, а саме: 397089,32 грн, з яких 131507,48 за договором поставки №014/1642 від 28.12.2012 та 265581,84 грн за договором поставки №АМК-2492-2013-ПСТ від 04.12.2013.

За договором поставки №014/1642 від 28.12.2012

Період заборгованостіСума боргуІндекс інфляції за період серпень 2014- листопад 2015Інфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
серпень 2014- листопад ,66172,50131507,48312890,14
За договором поставки №АМК-2492-2013-ПСТ від 04.12.2013

Період заборгованостіСума боргуІндекс інфляції за період серпень 2014- листопад 2015Інфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
серпень 2014- листопад ,72158,65265581,84718397,56
Але, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а позивачем заявлено за договором поставки №014/1642 від 28.12.2012 у сумі 125372,38 грн та за договором поставки №АМК-2492-2013-ПСТ у сумі 245905,84 грн, стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню в межах заявлених вимог, а саме: інфляційні витрати за договором поставки №014/1642 від 28.12.2012 у сумі 125372,38 грн та за договором поставки №АМК-2492-2013-ПСТ у сумі 245905,84 грн, а загалом на суму 371278,22 грн.

Також, судом було перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних з якими суд погоджується, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 8885,27 грн, є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою що підлягає задоволенню повністю.

Суд з огляду на викладене, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: основний борг в розмірі 634198,38 грн, 3% річних у розмірі 8885,27 грн,, а також інфляційні витрати у розмірі 371278,22 грн.

Відповідачем подана заява про розстрочку виконання рішення суду №026-40/6 від 05.02.2016 на чотири місяців згідно наступного графіку, а саме: 257394,33 грн до 31.03.2016; 257394,33 грн до 30.04.2016; 257394,33 грн до 31.05.2016; 257394,33 грн до 30.06.2016.

Відповідно до п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини за правилами ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Суд розглянув заяву відповідача №026-40/6 від 05.02.2016 про розстрочку виконання рішення суду та вважає за можливим задовольнити зазначену заяву.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог і складає 15215,43 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (, адреса: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, буд. 20А), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Комерційне Підприємство «ОСОБА_1 ДжетУкраїна» (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, буд. 22) суму основної заборгованості 634198 (шістсот тридцять чотири тисячі сто девяносто вісім) грн 38 коп., 3% річних у розмірі 8885 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят пять) грн. 27 коп., інфляційні витрати на суму 371278 (триста сімдесят одна тисяча двісті сімдесят вісім) грн 22 коп., а також 15215 (п'ятнадцять тисяч двісті пятнадцать) грн 43 коп. витрат по сплаті судового збору, розстрочити виконання рішення згідно наступному графіку:

- 257394,33 грн до 31.03.2016;

- 257394,33 грн до 30.04.2016;

- 257394,33 грн до 31.05.2016;

- 257394,33 грн до 30.06.2016.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарсько-процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.2016.

Суддя С.В. Масловський