ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.01.16р. Справа № 904/9921/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання "Ю Бі Сі - Промо", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетав Стальсервіс", м. Дніпропетровськ

про стягнення 74 679 грн. 39 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 6 від 06.01.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, директор; ОСОБА_3, дов. № б/н від 11.08.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання "Ю Бі Сі - Промо" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетав Стальсервіс" заборгованість в розмірі 74 679 грн. 39 коп., з яких: 72 240 грн. 00 коп. - безпідставно набуті кошти, 777 грн. 87 коп. - 3% річних, 1 661 грн. 52 коп. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що платіжним дорученням № 2848 від 29.05.2015р. позивач помилково перерахував на інший рахунок відповідача (п/р №1273 у відділенні ПАТ „Златобанк м. Дніпропетровськ, код банку 380612), з призначенням платежу: оплата за лист н/ж згідно договору №129-12 від 01.10.12р. у т.ч. ПДВ 20% - 12040,00 грн., грошові кошти у розмірі 72 240 грн. 00 коп. Звернення позивача до відповідача з вимогою повернути помилково перераховані кошти ( лист від 08.06.2015р. № 28 та претензія від 05.08.2015р. № 48) залишені останнім без відповіді та задоволення, що стало причиною звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права. Вважає, що грошові кошти в розмірі 72 240 грн. 00 коп., які відповідач отримав на свій рахунок, на підставі платіжного доручення № 2848 від 29.05.2015р., є безпідставно набутим їм майном і саме відповідач має обовязок, згідно ст.ст. 530, 598, 625, 1212 ЦК України, повернути позивачу безпідставно отримані кошти.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов та додаткових поясненнях зазначив, що позивач перерахував грошові кошти на банківські реквізити відповідача у ПАТ „Златобанк після того, як було розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Златобанк з 14.05.2015р. та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ „Златобанк. З моменту початку процедури ліквідації ПАТ „Златобанк припинив дію договору банківського рахунку № НОМЕР_1 від 13.11.2009р., що був укладений між ТОВ "Сетав Стальсервіс" та АТ „Златобанк на відкриття та обслуговування поточного рахунку № 1273 у відділенні ПАТ „Златобанк. ТОВ "Сетав Стальсервіс" має статус кредитора банку лише відносно суми 1 717 грн. 62 коп., яка рахувалась на рахунку ТОВ "Сетав Стальсервіс" на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, кошти, які були перераховані позивачем після початку процедури ліквідації банку 29.05.2015р., не є коштами, якими ТОВ "Сетав Стальсервіс" має можливість вільно розпоряджатися (у тому числі шляхом повернення на користь позивача) або безпідставно утримує у себе, як на тому наполягає позивач. Зокрема, у листі ПАТ „Златобанк від 17.06.2015р. № 1498 визначено, що НБУ відкликано банківську ліцензію АТ „Златобанк, банк не має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. Тобто, фактично, банк позбавлений таких прав, як виконувати платіжні доручення клієнтів. Також, ТОВ "Сетав Стальсервіс" взагалі не є кредитором цих коштів та позбавлений можливості заявити будь-які кредиторські вимоги відносно них, що підтверджується листом ПАТ „Златобанк від 18.11.2015р. До того ж, як вбачається зі змісту листа Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ „Златобанк №1318 від 09.06.2015р., позивачу було запропоновано звернутися до АТ „Златобанк із заявою про задоволення вимог кредиторів протягом 30 днів з дня опублікування в газеті „Голос України повідомлення про відкликання банківської ліцензії, а саме до 19.06.2015р. включно. Так, у позивача була можливість реалізувати надане Законом України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні право звернутися до АТ „Златобанк із заявою про задоволення вимог кредиторів щодо спірної суми. Позивач даним правом не скористався. Таким чином, на думку відповідача, ТОВ "Сетав Стальсервіс" не є належним відповідачем у даній справі, повинно бути виключено зі складу учасників процесу та замінене на належного відповідача Уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ „Златобанк.

02.12.2015р. відповідач подав клопотання від 02.12.2015р. № 563-15 про заміну відповідача, в якому просить суд виключити ТОВ "Сетав Стальсервіс" зі складу відповідачів та залучити до участі у справі в якості належного відповідача АТ „Златобанк.

03.12.2015р. відповідач подав клопотання від 03.12.2015р. № 565-15, зазначивши, що якщо суд дійде висновку щодо участі у даній справі неналежного відповідача, останній просить суд виключити ТОВ "Сетав Стальсервіс" зі складу відповідачів та залучити до участі у справі в якості належного відповідача АТ „Златобанк, а також, якщо суд дійде висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в господарському суді, оскільки даний спір щодо повернення грошових коштів є справою адміністративної юрисдикції, - припинити провадження у цій справі.

З урахуванням підстав звернення позивача із даним позовом до суду, вказані клопотання відповідача господарським судом відхиляються, як необґрунтовані та безпідставні.

Під час судового розгляду справи сторонами надавались чисельні письмові пояснення, які досліджувалися господарським судом та долучені до матеріалів справи.

Згідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалася перерва з 03.12.2015р. по 24.12.2015р., з 24.12.2015р. по 26.01.2015р.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничого об'єднання "Ю Бі Сі - Промо" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сетав Стальсервіс" укладено договір поставки №52 від 25.12.2012р. та договір поставки №129-12 від 01.10.2012р.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору № 52 від 25.12.2012р., відповідачем виставлений на оплату рахунок № 331 від 23.04.2015р. на суму 72 240 грн. 00 коп. за лист ХК 1,2х1250х2500 08х18Н10/1.4301/304 Е240+РЕ на р/р 4113, банк ВАТ „Укрексімбанк м. Дніпропетровськ, МФО 305675.

З метою розрахунків із відповідачем, згідно виставленого рахунку, позивач платіжним дорученням № 2848 від 29.05.2015р. помилково перерахував грошові кошти в сумі 72 240 грн. 00 коп. на інший рахунок відповідача - п/р №1273 у відділенні ПАТ „Златобанк м. Дніпропетровськ, код банку 380612, із призначенням платежу: оплата за лист н/ж згідно договору №129-12 від 01.10.12р. у т.ч. ПДВ 20% - 12040,00 грн. (а.с. 18). Тобто, грошові кошти у зазначеній сумі були помилково перераховані позивачем на рахунок, зазначений у реквізитах відповідача за договором поставки №129-12 від 01.10.2012р., який на той час вже припинив свою дію.

04.06.2015р. позивач за допомогою системи „Інтернет-Банкінг звернувся з листом до начальника відділення АТ „УкрСиббанк № 924 з проханням повернути помилково перераховані грошові кошти в розмірі 72 240 грн. 00 коп. (а.с. 22).

Крім того, позивач звернувся до відповідача із листом від 08.06.2015р. № 28, в якому просив повернути помилково перераховані кошти у вказаній сумі (а.с. 19).

У відповідь на звернення АТ „УкрСиббанк від 05.06.2015р. № 06-54/1/5155, ПАТ „Златобанк направило листа, в якому повідомило, що відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015р. №310 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Златобанк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015р. №99 „Про початок процедури ліквідації ПАТ „Златобанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно якого з 14.05.2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Златобанк та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ „Златобанк. (а.с. 23).

05.08.2015р. позивач звернувся до відповідача з претензією вих. №48, в якій вимагав перерахувати на рахунок позивача помилково сплачені грошові кошти в сумі 72 240 грн. 00 коп., яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Із посиланням на положення ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та вимагає стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 777 грн. 87 коп. за період з 17.06.2015р. по 25.10.2015р. та інфляційні втрати в сумі 1 661 грн. 52 коп. за вересень 2015 року.

В позовній заяві позивач стверджує, що кошти перераховані відповідачу помилково, та утримуються останнім без відповідної на те правової підстави, і саме відповідач має обовязок, згідно ст.ст. 530, 598, 625, 1212 ЦК України, повернути позивачу безпідставно отримані кошти, проти чого заперечує відповідач, що і є предметом спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до пункту 6 Указу Президента України від 16.03.1995 № 227 «Про заходи щодо нормалізації платіжної дисципліни в народному господарстві України», підприємства, незалежно від форми власності, мають повертати в 5-денний термін помилково зараховані кошти.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, неналежний отримувач - це особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі; неналежний платник - це особа, з рахунку якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Згідно з пунктом 2.35 вказаної Інструкції кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Як стверджує позивач, платіжним дорученням № 2848 від 29.05.2015р. він помилково перерахував грошові кошти в сумі 72 240 грн. 00 коп. на рахунок відповідача - п/р №1273 у відділенні ПАТ „Златобанк м. Дніпропетровськ, код банку 380612.

На звернення позивача помилково перераховані кошти відповідач не повернув.

Разом з тим, судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 12.05.2015р. № 310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ „Златобанк, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015р. №99 „Про початок процедури ліквідації ПАТ „Златобанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, згідно якого з 14.05.2015р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ „Златобанк та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ „Златобанк

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Тобто, на час перерахування позивачем спірних грошових коштів на рахунок відповідача у ПАТ „Златобанк та на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація Банку.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: 1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; 2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; 4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; 5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; 6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; 7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Судом враховано, що даний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Як зазначає позивач, про ліквідацію ПАТ „Златобанк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ „Златобанк йому стало відомо з листа ПАТ „Златобанк від 09.06.2015р. № 1318, наданому у відповідь на звернення АТ „УкрСиббанк від 05.06.2015р. № 06-54/1/5155. Однак, з кредиторськими вимогами до ПАТ „Златобанк він не звертався, оскільки вважає, що кредитором вказаного банку є саме відповідач, і тому саме відповідач має предявляти вимоги до банку про стягнення спірної грошової суми, як її отримувач та особа, що утримує помилково перераховані позивачем кошти без достатньої правової підстави.

Водночас, із наданих відповідачем в матеріали справи документів в обґрунтування своїх заперечень вбачається, що на звернення відповідача від 09.06.2015р. № 462-15 про повернення помилково перерахованих грошових коштів Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Златобанк листом від 17.06.2015р. № 1498 залишила вимоги ТОВ „Сетав Стальсервіс без задоволення з підстав запровадження процедури ліквідації та відкликання Національним банком України банківської ліцензії банку, без якої банк не має права здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг.

Крім того, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ „Златобанк у листі від 18.11.2015р. № 3188, наданого у відповідь на звернення відповідача від 28.09.2015р. № 525-15, зазначає, що відповідно до п.п. 4.2.1 п. 4 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012р. № 2, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, тому акцептована сума вимог ТОВ „Сетав Стальсервіс складає 1 717 грн. 62 коп. та включає залишки коштів станом на 14.05.2015р. на рахунку № 1273 ТОВ „Сетав Стальсервіс.

Таким чином, грошові кошти, які були перераховані позивачем після початку процедури ліквідації банку 29.05.2015р. не є коштами , якими відповідач має можливість вільно розпоряджатися, в тому числі шляхом повернення на користь позивача, або безпідставно утримує їх у себе, як вказує позивач.

У свою чергу, позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права в порядку, визначеному Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, відповідно до абзацу 12 пункту 2.8 розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, від 05.07.2012р. №2, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку зобов'язана, зокрема, повертати ініціаторам переказу коштів їх кошти, що надійшли на накопичувальний рахунок або кореспондентський рахунок банку протягом процедури його ліквідації, у разі їх помилкового переказу або в разі, якщо їх перерахування пов'язано з виплатами пенсії, зарплатами державних службовців, поверненням платежів від державних органів (установ, організацій) або соціальними виплатами (лікарняні, декретні тощо).

Зважаючи на те, що ініціатором переказу коштів на рахунок відповідача є ТОВ „НВО Ю Бі Сі-Промо, саме воно має право на повернення спірних грошових коштів шляхом звернення о банку із відповідною заявою.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд України у своїх постановах від 25.03.2015 у справі № 3-24гс15, від 01.04.2015 у справі № 3-25гс15 та від 01.04.2015 у справі № 3-34гс15.

Разом з тим, на підставі п. 4.31. Положення „Про виведення неплатоспроможного банку з ринку від 05.07.2012 р. № 2, у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог, але тільки на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Частиною 3 статті 112 Цивільного кодексу України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, позивачем не доведено належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу свої позовних вимог, а саме доказів набуття відповідачем спірних грошових коштів та зберігання їх у себе без достатньої правової підстави.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ТОВ „НВО Ю Бі Сі-Промо не обґрунтовані, не підтверджені належними доказами та є такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 32-33, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 01.02.16р.