РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016Справа №910/32146/15

За позовом Приватного акціонерного товариства "МТС Україна"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Маслова Т.В. - за довіреністю від 23.11.2015р.

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 27 січня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (позивач) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 3 802,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору № 1412796 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку від 05.12.2003 року, Договору про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку № 1526491 від 31.01.2004 року, Договору № 4107541 про надання безпровідного доступу до мережі Інтернет від 06.02.2008 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/32146/15. Розгляд справи призначено на 27.01.2016р.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2003 року між позивачем (оператор) та відповідачем (абонент) укладено Договір № 1412796 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку (далі - Договір-1).

31.01.2004 року між позивачем (оператор) та відповідачем (абонент) укладено Договір № 1526491 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку (далі - Договір-2).

06.02.2008 року між позивачем (оператор) та відповідачем (абонент) укладено Договір № 4107541 про надання безпровідного доступу до мережі інтернет (далі - Договір-3, разом з Договором-1 та Договором-2 - Договори).

Згідно Договорів позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу послуги мобільного зв'язку (Договір-1,-2) та безпроводного доступу до мережі Інтернет (Договір-3), а відповідач в свою чергу зобов'язався сплачувати рахунки за надані послуги.

З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку відповідачеві було присвоєно особовий рахунок № 1.10316499.

Відповідно до п. 2.1.6. Договору-2 оператор має право відмовити в подальшому наданні послуг та припинити дію договору, письмово попередивши про це абонента за два тижні до припинення.

Пунктом 3.2. Договору-2 рахунки за надані послуги та авансові внески абонент сплачує готівкою, перерахуванням на поточний рахунок оператора або кредитною карткою в національній валюті України. Рахунки підлягають бути сплаченими в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 5.2. Договору-2 дія договору припиняється, якщо абонент має неоплачені рахунки і не погасив наявну заборгованість протягом 1 місяця після направлення йому письмового попередження, а також у випадках, передбачених правилами користування мережами стільникового зв'язку оператора.

Відповідно до п. 4.2. Договору-2 за несвоєчасну оплату рахунків абонент сплачує пеню в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, якщо діючим законодавством України не передбачено іншого розміру пені.

Нарахування за надані послуги здійснюється згідно з тарифами оператора, які є невід'ємною частиною договору. Розрахунковий період становить один календарний місяць (п. 6.1. Договору-3).

Відповідно до п. 6.3. Договору-3 вартість послуги сплачується абонентом на наступний розрахунковий період авансом.

Згідно з п. 7.4. Договору-3 оператор залишає за собою право повністю припинити надання послуги абоненту у випадку, якщо у абонента є заборгованість за цим або іншими договорами з оператором.

Відповідно до п. 7.6. Договору-3 в разі затримки оплати оператор має право відмовити абоненту в подальшому наданні послуги та розірвати договір. Призупинення надання послуги та розірвання договору не звільняє абонента від оплати суми заборгованості та виплати неустойки згідно з п. 7.5.

Пунктом 8.2. Договору-3 сторонами погоджено, що при порушенні однією із сторін умов договору інша сторона має право на одностороннє розірвання договору, про що письмово за 7 календарних днів до дати розірвання повідомляє сторону, що порушила умови договору.

Згідно з п. 8.3. Договору-3 оператор має право призупинити або припинити надання абоненту послуги і розірвати договір у випадку, якщо абонент порушив умови договору.

Відповідно до п. 7.5. Договору-3 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань абонент сплачує оператору пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Позивач звернувся до відповідача із листом № D 1.10316499/10 від 17.10.2012 року, у якому повідомив про наявність заборгованості за Договорами, у зв'язку із чим у разі несплати такої заборгованості дію відповідних правочинів буде припинено.

Для оплати наданих послуг позивачем було виставлено відповідачу рахунки, в т.ч. за період з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року на суму 3 677,01 грн.

В подальшому позивач звернувся до відповідача зі претензією № С 1.10316499/01 від 25.01.2013 року, у якій просив погасити заборгованість за Договором № 1412796 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку від 05.12.2003 року, Договором про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку № 1526491 від 31.01.2004 року, Договором № 4107541 про надання безпровідного доступу до мережі Інтернет від 06.02.2008 року, яка станом на 25.01.2013 року складає 3 677,01 грн.

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем умов Договору № 1412796 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку від 05.12.2003 року, Договору про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку № 1526491 від 31.01.2004 року, Договору № 4107541 про надання безпровідного доступу до мережі Інтернет від 06.02.2008 року щодо оплати наданих послуг, з останнього підлягає стягненню 3 677,01 грн. основного боргу та 125,96 грн. пені.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем надано відповідачу послуги за Договором № 1412796 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку від 05.12.2003 року, Договором про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку № 1526491 від 31.01.2004 року, Договором № 4107541 про надання безпровідного доступу до мережі Інтернет від 06.02.2008 року на суму 3 677,01 грн., однак останнім такі послуги не оплачені, зворотного суду не доведено.

При цьому, відповідно до умов Договорів дію останніх було припинено позивачем, у зв'язку із порушенням їх порушенням відповідачем.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 904 Цивільного кодексу України передбачено що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що строк оплати вартості наданих послуг згідно умов Договорів настав, доказів оплати яких станом на день розгляду справи відповідачем не надано, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з останнього заборгованість за Договором № 1412796 про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку від 05.12.2003 року, Договором про надання послуг стільникового радіотелефонного зв'язку № 1526491 від 31.01.2004 року, Договором № 4107541 про надання безпровідного доступу до мережі Інтернет від 06.02.2008 року в розмірі 3 677,01 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього

Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням положень ст. 232 Господарського кодексу України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» прострочення відповідачем виконання зобов'язання з оплати наданих послуг, умов Договору, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 125,96 грн. пені.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, будинок 15, ідентифікаційний код 14333937), грошові кошти: 3 677,01 грн. (три тисячі шістсот сімдесят сім гривень 01 копійка) основного боргу, 125,96 грн. (сто двадцять п'ять гривень 96 копійок) пені та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/32146/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 02.02.2016р.

Суддя Ю.В. Цюкало