ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

09 лютого 2016 р. Справа № 902/1548/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Висилишеній Н.О

За участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1, паспорт;

позивача: ОСОБА_2, представник за довіреністю;

відповідача: ОСОБА_3, керівник згідно витягу з ЄДР.

Розглянувши в відкритому судовому засідання у приміщенні суду справу

за позовом

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Екран-Сервіс" (просп. Космонавтів, 42, м. Вінниця, 21027)

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екран-Сервіс" (далі-відповідач), про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Екран-Сервіс" від 30.06.2011 року оформлене протоколом № 25(в чотирьох варіантах).

Позов мотивовано тим, що 12.12.2002 р. на базі колективного підприємства Екран-Сервіс було створено товариство з обмеженою відповідальністю Екран-Сервіс, керівником було обрано ОСОБА_3. 11.07.2007 р. рішенням загальних зборів акціонерів ОСОБА_3 звільнено з посади директора. Однак, ОСОБА_3 продовжує скликати позачергові збори та приймати неправомірні рішення. 19.11.2012 р. особа без повноважень, ОСОБА_3, подав державному реєстратору виконкому Вінницької міської ради підроблене рішення загальних зборів учасників товариства «Екран-Сервіс» від 30.06.2011 р., оформлене протоколом № 25, (згідно якого він не обраний, а призначений зборами директором товариства і яким обраний зборами в.о директора товариства ОСОБА_4 звільнений з посади). На підставі даного рішення державним реєстратором ВМР неправомірно внесено зміни до ЄДР. Зазначені рішення підлягають скасуванню так як проведені особою, яка звільнена з посади керівника, за відсутності кворуму, порушенням процедури проведення загальних зборів. Зазначені обставини й стали підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 27.11.15 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 16.12.2015 року.

15 грудня 2015 року від відповідача до суду надійшов відзив відповідача з відповідними додатками, згідно якого останній вважає, що позов задоволенню не підлягає та просить застосувати строк позовної давності (Т.1, а.с. 53-126).

Розгляд справи неодноразово відкладався. Ухвалою від 13 січня 2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

В судове засідання 09.02.16 р. з'явились усі учасники процесу.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екран-Сервіс" зареєстроване виконавчим комітетом Вінницької міської ради 18.12.2002 р. реєстраційний номер юридичної особи ЄДР 7.

Відповідно до установчого договору та статуту ТОВ "Екран-Сервіс" в редакції, зареєстрованій державним реєстратором 30.12.2003 р., до складу товариства входило 23 учасника, розмір часток яких у статутному фонді становить 4,34 %, кожного, окрім ОСОБА_3 розмір частки якого становить 4,52 % статутного капіталу.

В період з 30.12.2003 р. по 13.07.2007 р. із складу учасників товариства вийшли, шляхом подачі нотаріально завірених заяв зборам учасників, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, всього 8 учасників.

Учасниками товариства було складено нотаріально посвідчені та адресовані зборам учасників товариства заяви про вихід із товариства та винесення відповідного рішення про передачу всіх їх часток ОСОБА_3.

11 липня 2007 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Екран-Сервіс" оформлених протоком № 1-6, в яких взяли участь 14 учасників, що володіють в сукупності 60,76% загальної кількості голосів, ОСОБА_3 звільнено з 12 липня 2007 року з посади директора ТОВ "Екран-Сервіс". Виконуючим обовязки директора товариства обрано ОСОБА_4.

12 липня 2007 року ОСОБА_3 вручено витяг з протоколу №1-6 та копії заяв учасників, якими вони відмовилися відступати свої частки на користь ОСОБА_3 й відкликали заяви про вихід із товариства. ОСОБА_12 було запропоновано передати справи та печатку товариства ОСОБА_4, про що складено акт.

За твердженням позивача ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про звільнення, печатку, установчі документи та справи товариства передати ОСОБА_4 відмовився.

19.11.2012 року ОСОБА_3 подав державному реєстратору виконкому Вінницької міської ради рішення загальних зборів учасників товариства "Екран-Сервіс" від 30.06.2011 року, оформлене протоколом № 25 для внесення змін до відомостей про юридичну особу. На підставі даного рішення державним реєстратором ВМР було внесено зміни до ЄДР.

За твердженням позивача загальні збори учасників товариства "Екран-Сервіс" призначені на 30.06.2011 року не відбулись, оскільки ОСОБА_3 для участі в роботі зборів не прибув і, як доповідач, в одинадцятий раз проігнорував вимогу учасників прозвітувати з питання №2 порядку денного зборів про господарську, виробничу та фінансову діяльність товариства, починаючи з 2003 року та за вимогою 14 учасників, що володіють у сукупності 60, 76% голосів, збори були перенесені на 03.08.2011 року про що свідчить складений учасниками акт від 30.06.2011 року та вручений ОСОБА_3 15.07.2011 року (Т.1 а.с.10).

В матеріалах справи наявні копії 4 протоколів загальних зборів № 25 від 30 червня 2011 року (Т.1 а.с. 210-215) оригінали яких оглянуто в судовому засіданні.

Згідно даних протоколів на загальних зборах були присутні 15 учасників товариства, розмір часток яких у статутному фонді становить 4,34 %, кожного, окрім ОСОБА_3 розмір частки якого становить 4,52 % статутного капіталу (даний факт зафіксовано в трьох протоколах) в четвертому протоколі зазначено, що розмір часток кожного учасника у статутному фонді становить 4,34 %, окрім ОСОБА_3 розмір частки якого становить 39,24 % статутного капіталу.

Одним з питань які ставились на порядок денний було питання про примусове виключення з товариства учасників ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_15

З якого прийнято рішення про виключення з товариства учасників ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_15, в звязку з систематичним не виконанням свої обовязків та перешкоджанням своїми діями досягненню цілей товариства.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав та просив суд його задовольнити обґрунтовуючи свої вимоги наступним:

- Станом на 30.06.2011 року в Єдиному державному реєстрі, а не за рішенням зборів, директором товариства значився ОСОБА_3 і не було необхідності призначати такі збори та приймати неправомірні рішення.

- Не надано доказів повідомлення про час, місце та порядок денний зборів учасників апалькова О.О., ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_16, ОСОБА_14, ОСОБА_17, але ці прізвища значаться в протоколі реєстрації учасників зборів та в протоколі зборів.

- Рішенням господарського суду Вінницької області у справі № 8/5/2011/5003 визнано недійсними рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Екран-Сервіс» оформлених протоколами №14 від 20.11.2009р., №15 від 26.01.2010р., №16 від 01.02.2010р., №17 від 05.02.2010р., №18 від 19.03.2010р., №19 від 26.05.2010р.., тому ОСОБА_3 не володіє частками учасників і не наділений правом використовувати частки учасників для визначення кворуму при прийнятті рішень зборами.

- Збори за участю 9 учасників, що володіють у сукупності 39,24% загальної кількості голосів не могли відбутися за відсутності кворуму.

- Протокол загальних зборів від 30.06.2011 року № 25 ОСОБА_3 оформив в 4-х різних варіантах.

- Мене протиправно примусово виключено з товариства, а мою частку в статутному капіталі товариства, в повному обсязі, привласнив ОСОБА_3, чим порушив мої корпоративні права.

Посилаючись на викладені вище та інші обставини позивач вважає, що оскаржуване рішення порушує право позивача на участь у товаристві, є незаконним та підлягає скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві та послався на сплив позовної давності.

Заслухавши представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, суд приходить до висновку що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи що виникають з корпоративних відносин у спорах між товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Частиною 5 статті 98 ЦК України передбачено, що рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Як передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" (далі - Закону) господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.08 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» (далі-ПОСТАНОВА) судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Згідно п. 18 ПОСТАНОВИ, безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40,45 Закону про господарські товариства).

За приписами п. 21 ПОСТАНОВИ, рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнані недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону про господарські товариства.

Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 61 Закону, про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Згідно ст. 60 Закону (чинної на день прийняття оскаржуваного рішення) та п. 8.6.1 Статуту ТОВ "Екран-Сервіс", збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів, а з питань, які потребують одностайності, - всі учасники.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону (в редакції чинній на день прийняття рішення) з питань, зазначених у пунктах "а", "б" статті 41 цього Закону, а також при вирішенні питання про виключення учасника з товариства необхідна одностайність у вищому органі.

Згідно ст. 64 Закону, учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі одностайно прийнятого рішення зборів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Відповідно до ст.ст. 33,34,36,43 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Так, відповідачем за час розгляду справи не подано доказів, які б вказували на виконання вимог ст. 60 та ст. 61 Закону, а саме щодо повідомлення усіх учасників про проведення загальних зборів; доведення до їх відома порядку денного, а також щодо наявності кворуму.

За таких обставин суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним а його доводи стосовно незаконності оскаржуваного рішення - обґрунтованими.

Разом з тим, відповідач у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні просить суд відмовити у позові, у зв'язку із спливом позовної давності (Т.1, а.с. 53-54).

Позивач проти задоволення даної заяви заперечував посилаючись зокрема на те, що про існування протоколу загальних зборів від 30.06.2011 р. оформленого протоколом № 25 йому стало відомо лише 26.11.2012 року.

Дослідивши заяву відповідача викладену у відзиві та пояснення позивача з цього приводу суд дійшов наступних висновків:

Згідно ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 5.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.13 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів», у разі якщо особа захищає корпоративні права, пов'язані з її майновим правом, то до відповідних правовідносин застосовуються положення про позовну давність.

Пунктом 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.13 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішення господарських спорів» визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Позивач у додаткових поясненнях вказує, що дізнався про порушення свого права лише 26.11.12 р. і одразу звернувся до правоохоронних органів з заявою про розслідування цього факту.

Однак суд критично відноситься до такого твердження з наступних підстав.

Відповідно до ст. 45 Закону України «Про господарські товариства», загальні збори акціонерів скликаються не рідше одного разу на рік, якщо інше не передбачено Статутом товариства.

Відповідно до п. 8.7. Статуту товариства, загальні збори скликаються не менш як 2 рази на рік.

Як зазначалося вище, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.п. 4.2-4.3. Статуту ТОВ «Екран-Сервіс» учасники товариства зокрема мають право отримувати повну інформацію про діяльність товариства, та зобовязані виконувати прийняті на себе обов'язки по відношенню до товариства.

З наведених вище норм Закону та Статуту, учасник товариства міг дізнатися про проведення (чи не проведення) загальних зборів упродовж 2011 року у грудні місяці, шляхом подачі відповідної заяви та користуючись правом, визначеним Статутом.

У той же час, будь яких доказів, щодо звернення позивача до ТОВ «Екран-Сервіс» з заявою про надання інформації щодо проведення у 2011 році загальних зборів до суду не подано.

Тобто, строк позовної давності закінчився у грудні 2014 року, а посилання позивача на те, що він дізнався про існування оскаржуваного рішення лише 26.11.12 р. не може бути підставою для відновлення пропущеного строку, оскільки строк позовної давності відраховується, як зазначено у ст. 261 ЦК України, зокрема від дати, коли особа могла дізнатися про порушення його права.

Враховуючи все викладене вище суд прийшов до висновку, що оскаржуваним рішенням право позивача порушено, однак строк позовної давності збіг про що подано заяву відповідачем, що є підставою для відмови в позові у зв'язку із спливом позовної давності.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати пов'язані із сплатою судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82 - 82-1, 49, 115 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 15 лютого 2016 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи