ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.16р. Справа № 904/10894/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш", м. Маріуполь Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Алиста", м. Дніпропетровськ

про стягнення 93 750 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1, дов. № 2312/15-1юр від 23.12.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Азовзагальмаш" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Алиста" неустойки в розмірі 93 750 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань за договором від 10.10.2012р. №ПСЕ-94752 щодо своєчасної поставки оплаченого позивачем товару.

03.02.2016р. на адресу суду надійшла заява позивача від 03.02.2016р. №523/51 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач змінив період нарахування неустойки та просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1 293 750 грн. 00 коп. Одночасно, позивачем подано клопотання від 03.02.2016р. № 523/50 про надання відстрочки сплати судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог до винесення рішення у даній справі. Клопотання мотивоване тяжким фінансовим станом підприємства позивача, що зумовлений невиконанням контрагентами своїх зобовязань перед позивачем. На підтвердження поданого клопотання позивач надав довідку від 03.02.2016р. № 523/52 про відсутність на відкритих банківських рахунках позивача грошових коштів та планування надходження протягом лютого 2016р. грошових коштів в сумі 150 000 грн. 00 коп. від контрагента ПАТ „АзовЕлектроСталь.

Розглянувши клопотання позивача, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Єдиною підставою для вчинення судом дій, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування документально підтверджених обставин щодо майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, тобто обґрунтування повязаних з цим обставин покладається на заінтересовану сторону (п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Отже, виходячи з наведених положень закону, суд може відстрочити, розстрочити або звільнити від сплати судового збору при врахуванні майнового стану заявника, який останній повинен довести суду, надавши відповідні докази в розумінні ст. 36 ГПК України.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд приймає в якості належного доказу на підтвердження поданого клопотання надану позивачем довідку від 03.02.2016р. № 523/52, підписану генеральним директором та головним бухгалтером ПАТ „Азовзагальмаш, вбачає підстави для його задоволення та надання відстрочки сплати судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 18 000 грн. 00 коп. до винесення рішення у даній справі.

За вказаних підстав, заява позивача від 03.02.2016р. №523/51 про збільшення позовних вимог прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У відзиві на позов підтвердив факт несвоєчасної поставки товару. Але, посилаючись на норми ст. 258 ЦК України, згідно яких спеціальна позовна давність для стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється тривалістю один рік, просив суд застосувати до вимог позивача строки спеціально позовної давності та відмовити у задоволенні позову, у звязку з їх спливом.

Позивач явку свого повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив. За клопотанням сторін розгляд справи відкладався в прядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України з 26.01.2016р. на 04.02.2016р.

Господарський суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Азовзагальмаш" (покупець) та Товариствам з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Алиста" (постачальник) укладено договір № ПСН-04752, відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується здійснити поставку та провести перевірку працездатності вузлів та механізмів з регулюванням та консультацією персоналу, станку мод. КРС 2791 М в кількості 1 шт. 2012, завод виробник ТОВ «Інженерна Компанія «Комплекс-Центр-Росток» м. Ульянівськ, Росія, іменоване надалі товар.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах СРТ (склад покупця) м. Маріуполь пл. Машинобудівників, 1, згідно Інкотермс 2000р.

Згідно з п. 4.3. Договору, строк поставки товару - 180 днів після виконання покупцем умов згідно п.6.1.1. За домовленістю сторін дозволяється дострокова поставка товару.

Пунктом п.6.1. Договору сторони узгодили умови оплати, зокрема, -20%- передплата протягом 5 банківських днів після пред'явлення рахунку та підписання договору обома сторонами; 40% - протягом 5 банківських днів з моменту повідомлення про готовність вантажу до відвантаження; 40% рівними частинами (по 10%) після підписання акту приймання-передачі, протягом наступних 4 місяців (до 15 числа кожного місяця).

На виконання умов договору, позивач здійснив передплату товару в розмірі 20% на суму 750 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 517278 від 24.10.2012 року (а.с.18).

В свою чергу, відповідач поставив позивачу товар 19.07.2013 року, що підтверджується актом приймання-передачі від 19.07.2013 року (а.с.16), тобто з порушенням строку, встановленого п. 4.3 Договору.

Пунктом 8.1. договору сторони погодили, що в разі порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 0,5% від вартості всієї партії товару за кожний день прострочки. Нарахування неустойки здійснюється за весь період прострочки.

В звязку з порушенням відповідачем строків поставки товару, позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з відповідача 337 500 грн. 00 коп. неустойки за період з 23.04.2013р. по 10.05.2013р., за результатами розгляду якого, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2014р. по справі №904/996/14 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Алиста" на користь Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш 337 500 грн. 00 коп. неустойки та 6 750 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі п. 8.1 Договору, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 1 293 750 грн. 00 коп. за період з 11.05.2013р. по 18.07.2013р.

Станом на час розгляду справи заборгованість відповідача у розмірі 1 293 750 грн. 00 коп. залишилась не оплаченою, що і є предметом даного спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором поставки виконав належним чином.

З урахуванням умов п. 4.3 Договору, строк поставки товару є таким, що настав 22.04.2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив поставку товару з порушенням встановленого договором строку.

Разом з тим, господарський суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача нарахованої позивачем неустойки в сумі 1 293 750 грн. 00 коп. за період з 11.05.2013р. по 18.07.2013р., виходячи з наступного.

Відповідно до статті 223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовується загальні та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

Отже, до майново-господарських зобов'язань, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь іншої сторони або утриматися від певної дії) має застосовуватися позовна давність, строки якої визначені Цивільним кодексом України.

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 Цивільного кодексу України, а саме, строк позовної давності починає спливати з моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За приписами ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності, позивач до суду не звертався, доказів пропущення строку позовної давності з поважних причин позивачем до матеріалів справи не надано.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позивач звернувся до суду після закінчення перебігу терміну встановленого ст. 258 ЦК України.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені приписи законодавства, позовні вимоги ПАТ „Азовзагальмаш задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Водночас, господарський суд зазначає, що за клопотанням позивача від 03.02.2016р. № 523/50 останньому надана відстрочка сплати судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 18 000 грн. 00 коп. до винесення рішення у даній справі.

За наведених підстав, сума недоплаченого судового збору підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Азовзагальмаш" (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл.. Машинобудівельників, б. 1, ) в доход Державного бюджету України в особі управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська (49027, м. Дніпропетровськ, пл. Шевченка, 7, р/р 0005 у відділенні банку ГУДКУ у Дніпропетровській області, , МФО 805012) 18 000 грн. 00 коп. (вісімнадцять тисяч грн. 00 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_2

Повне рішення складено - 09.02.16р.