ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 910/19990/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів:Кочерової Н.О., Акулової Н.В. (доповідач), Гольцової Л.А.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У."
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року
та рішенняГосподарського суду міста Києва від 28.10.2015 року
у справі№910/19990/15 Господарського суду міста Києва
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У."
простягнення суми

За участю представників сторін:

від позивача: Балійчук Л.І. (дов. б/н від 02.02.2016 року);

від відповідача: Даців С.Я. (дов. б/н від 16.01.2015 року);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 року у справі №910/19990/15 (суддя: Нечай О.В.) позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" 130 456,80 грн. авансу та 14 400,00 грн. витрат на правову допомогу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року у справі №910/19990/15 (судді: Алданова С.О., Дикунська С.Я., Рудченко С.Г.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." залишено без задоволення; рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2015 р. у справі №910/19990/15 залишено без змін.

Прийняті судові акти мотивовані тим, що оскільки позивач на підставі ч.4 ст.849 ЦК України відмовився від договору, надіславши відповідачу лист-вимогу про розірвання Договору, і така одностороння відмова від договору не потребує узгодження з підрядником, то договір є розірваним. Тому відповідач повинен повернути отриману ним від позивача суму попередньої оплати на підставі п.1, 2 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими судовими актами, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить суд скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 року у справі №910/19990/15, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові та стягнути з позивача на користь відповідача сплачені ним судові витрати пов'язані з розглядом справи.

В касаційній скарзі скаржник посилається на порушення та невірне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а прийняті у справі постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2015 року без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні представник відповідача, підтримав вимоги та доводи касаційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача, у судовому засіданні, заперечував проти задоволення касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а прийняті у справі судові акти без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Заслухавши представників сторін, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." (виконавець) було укладено договір підряду на виконання робіт №27-8/15, відповідно до умов якого, сторони погодили, що в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов'язується за плату розробити за завданням замовника та передати останньому наступну проектну документацію: приєднання житлового комплексу до зовнішніх інженерних мереж за адресою вул. Героїв Севастополя, 35-А, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити розроблену виконавцем документацію. (п.1.1. Договору).

Пунктом 2 Договору сторони погодили, що строк передання документації Виконавцем Замовнику становить 120 днів з моменту отримання необхідних документів для початку проектних робіт та надходження авансового платежу згідно Договору.

Замовник зобов'язується надати виконавцю необхідні для виконання робіт щодо розробки документації вихідні дані, а саме: технічне завдання, документ про право власності на землю, генплан в масштабі 1:500, узгоджений вертикальний проект планування, технічні умови. (п.3 Договору).

Згідно п. 6 договору сторони погодили, що загальна ціна робіт щодо розробки документації Виконавцем включає в себе відшкодування витрат Виконавця та плату за виконані ним роботи і становить 260 914,00 грн., у тому числі ПДВ - 43485,67 грн.

Протягом п'яти банківських днів з моменту набрання чинності цим договором Замовник перераховує Виконавцю аванс у розмірі 60 % від загальної ціни робіт, зазначеної у п. 6 договору.

Відповідно п. 22 договору, у випадку відмови замовника від договору, що здійснюється шляхом надіслання Виконавцю листа з повідомленням про таку відмову, замовник зобов'язаний сплатити на користь виконавця штрафну санкцію у розмірі 1 % від ціни робіт, зазначеної в п. 6. Договору.

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, цей договір може бути розірваний тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору. (п.30 Договору).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем перерахований відповідачу аванс у розмірі 130 456,80 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 495961 від 07.10.2014 р. Даний факт відповідачем не заперечується.

23.06.2015 позивачем на адресу відповідача було направлено письмове повідомлення вих. № 1001 від 23.06.2015 р. про відмову від договору підряду на виконання робіт № 27-8/15 від 27.08.2014 р. на підставі ч.2 ст.849 ЦК України та вимогу про повернення коштів в розмірі 130456,80 грн., в якому позивач зазначив про порушення відповідачем строків виконання робіт за договором, оскільки, за доводами позивача, відповідач взагалі не приступив до виконання робіт, передбачених пунктом 1 договору.

28.07.2015 р. позивачем було отримано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про неможливість вручення відповідачу письмового повідомлення та повернення за зворотною адресою надісланої відповідачу вимоги у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання.

Згідно відповіді позивача відповідачу вих. № 1251 від 11.08.2015 р. на вимогу про надання документів, копія якого міститься в матеріалах справи, 07.08.2015 р. на адресу позивача надійшла вимога від відповідача від 04.08.2015 р. про передачу в семиденний термін з дня отримання даної вимоги документацію за договором, а саме технічне завдання, документ про право власності на землю, генплан, узгоджений вертикальний проект планування, технічні умови.

11.08.2015 р. позивач направив відповідачу відповідь на вимогу, до якої додав копію письмового повідомлення від 23.06.2015 року про відмову від договору.

13.10.2015 р. позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу вих. №1575 від 13.10.2015 р. про розірвання договору, в якій зазначив, що відмовляється від договору на підставі ч. 4 ст. 849 ЦК України та повідомив відповідача, що договір вважається розірваним (припиненим) з моменту отримання відповідачем даного листа. Вказаний лист-вимогу про розірвання договору відповідач отримав 19.10.2015 р.

На підтвердження понесених позивачем витрат на послуги адвоката, представником позивача було надано засвідчені копії договору про надання правової допомоги № 28/07/15 від 28.07.2015 р., адвокатського ордеру № 45399, рахунку-фактури № СФ-000044 від 28.07.2015 р., платіжного доручення № 5192 від 06.08.2015 р., виписки по рахунку, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2518 /10 та Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки відповідач отримав від позивача попередню оплату за договором в сумі 130456,80 грн., а також те, що позивачем було направлено відповідачу лист-вимогу вих. № 1575 від 13.10.2015 р. про розірвання договору, на підставі ч. 4 ст. 849 ЦК України, в якому також зазначено про необхідність повернення коштів, отриманих в якості передплати, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 130456,80 грн. авансу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на підставі ч.1, ч.2 ст.1212 Цивільного кодексу України

Суди попередніх інстанцій на підставі ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України стягнули з відповідача на користь позивача витрати на послуги адвоката у сумі 14 400 грн.

Проте, колегія суддів касаційної інстанції вважає дані висновки судів попередніх інстанцій передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно статті 849 Цивільного кодексу України Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції , з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції виходив із того, що між сторонами укладено договір підряду, який з вини відповідача не був виконаний у повному обсязі. Оскільки договір було розірвано (припинено), то сплачені позивачем кошти, як попередня оплата за роботи, які повинні бути виконані за договором, підлягають поверненню, як безпідставно набуті відповідно до ч.1,2 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Разом із тим за положенням статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1/ набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2/ відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, було укладено договір підряду на виконання робіт №27-8/15, а кошти, які Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У.", отримано останнім у якості попередньої оплати за роботи, які повинні бути виконані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути замовнику попередньо сплачені кошти у зв'язку з неналежним виконанням підрядником умов договору. (Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові №922/1136/13 від 14.10.2014 року).

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій необґрунтовано дійшли до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

В силу ч.2 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення.

За таких обставин рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2015 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року у справі №910/19990/15 підлягають скасуванню, з прийняттям нового рішення по справі, яким у позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." відмовити.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на послуги адвоката, представником позивача було надано засвідчені копії договору про надання правової допомоги № 28/07/15 від 28.07.2015 р., адвокатського ордеру № 45399, рахунку-фактури № СФ-000044 від 28.07.2015 р., платіжного доручення № 5192 від 06.08.2015 р., виписки по рахунку, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2518 /10 та Витягу з Єдиного реєстру адвокатів України.

Відповідно до ч.5 ст.49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг. (п.6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позову, апеляційної та касаційної скарг покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110,11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 року та рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2015 року у справі №910/19990/15 скасувати.

3. Прийняти нове рішення. У позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (03083, м.Київ, проспект Науки, будинок 63; ідентифікаційний код: 32920218) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ц.Ф.П.С.У." (03150, м.Київ, вул. Боженка, будинок 86-Є; ідентифікаційний код: 35645465) витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у сумі 3 130 грн 97 коп.

5. Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя Н.О. Кочерова

Судді: Н.В. Акулова

Л.А. Гольцова