РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/29148/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солюшинз Восток»

про стягнення 1 667 666,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

від позивача: Степанюк Є.В. - представник за довіреністю № б/н від 06.11.2015 р.;

Невальонна Н.М. - представник за довіреністю № б/н від 06.11.2015 р.

від відповідача: Ечкенко Б.Б. - представник за довіреністю № б/н від 11.01.2016 р.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солюшинз Восток» про стягнення 1 667 666,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 р. порушено провадження у справі № 910/29148/15; розгляд справи призначено на 03.12.2015 р.; зобов'язано сторін надати суду певні документи та пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи було відкладено на 14.01.2016 р.

12.01.2016 р. відповідач через відділ діловодства Господарського суду м. Києва подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, та відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

14.01.2016 р. позивач через відділ діловодства Господарського суду м. Києва подав заяву на підставі ст. 22 ГПК України про зміну предмету позову.

Суд відклав розгляд даної заяви до з'ясування фактичних обставин справи.

Представники сторін в судовому засіданні 14.01.2016 р. подали спільну заяву на підставі ст. 69 ГПК України про продовження строку вирішення спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.01.2016 р., керуючись ст. 69, ст. 77 ГПК, суд продовжив строк вирішення спору в справі № 910/29148/15 на п'ятнадцять днів та оголосив в судовому засіданні 14.01.2016 р. перерву до 28.01.2016 р. о 14:30 год.

У судовому засіданні 28.01.2016 р. господарським судом було розглянуто та прийнято заяву позивача про зміну предмету позову, яка подана 14.01.2016 р. Згідно з даною заявою позивач просить суд стягнути з відповідача суму сплачених за товар грошових коштів у розмірі 1 645 518,00 грн. та суму завданих збитків у розмірі 22 148,00 грн.

У відповідності до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 28.01.2016 р. заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості врегулювати спір мирним шляхом.

Представник позивача заперечив проти даного клопотання; позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в даному судовому засіданні проти позову заперечив.

Керуючись ст. 77 ГПК України, Господарський суд м. Києва оголосив перерву в судовому засіданні 28.01.2016 р. до 02.02.2016 р. о 15:00 год. для дослідження доказів у справі.

01.02.2016 р. через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи та письмове заперечення на відзив, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 02.02.2016 р. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 02.02.2016 р. заперечив проти позову.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/29148/15.

У судовому засіданні 02.02.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Солюшинз Восток» (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Украгроком» (надалі - Покупець) було укладено Договір поставки № 939/03/15 від 23.03.2015 р. (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець сплатити і прийняти мінеральні добрива (селітра аміачна фас. (фасування в мішках по 50 (±1) кг) (надалі - Товар) згідно підписаних сторонами специфікацій. Що є невід'ємними частинами цього договору та виставлених рахунків на оплату.

Умови договору свідчать про те, що за своєю правовою природою вищевказаний договір є договором поставки.

У відповідності до частин 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. п. 1.2. Договору, ціна на Товар вказується з урахуванням ПДВ та визначається в специфікаціях, що є невід'ємними частинами цього договору, та включає вартість мішків.

Відповідно до п. 2.1. Договору, Покупець здійснює попередню оплату за Товар у гривні шляхом перерахування 100 % грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника згідно виставлених рахунків на оплату відповідно до підписаної сторонами специфікації.

Згідно з п. 2.2. Договору, загальна сума договору визначається з сум рахунків на оплату, складених на підставі підписаних сторонами специфікацій, а загальна кількість товару, що поставляється, складається з видаткових накладних, завірених у відповідності до п. 3.2.1. Договору.

За умовами пунктів 3.2., Договору, право власності на Товар від Постачальника до Покупця переходить в момент поставки Товару до місця призначення, визначеного конкретною для партії Товару специфікацією, та супроводжується передачею Покупцю видаткової накладної та інших товарно-транспортних документів. Перехід ризиків та Товар відбувається у момент переходу права власності на Товар.

У відповідності до п. 3.4. Договору, приймання Товару здійснюється уповноваженим представником Покупця на підставі фактичних даних якості і кількості відповідно до звичаїв ділового обороту. Під звичаями ділового обороту сторони розуміють перевірку дотримання Постачальником умов цього Договору відносно кількості, асортименту, якості, комплектності, тари і/ (чи) упаковки Товару відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, в частині, що не суперечить умовам цього договору.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що Товар, який постачається, повинен відповідати сертифікату якості і заводу-виробника та дозволений о обігу на території України.

Згідно з п. 4.3. Договору, Товар вважається прийнятий по кількості та якості з моменту підписання уповноваженим представником Покупця видаткової накладної.

Відповідно до пункту 4.4. Договору, якщо при прийманні Товару виявляється його невідповідність вимогам по кількості та якості, Покупець зобов'язаний: негайно повідомити Постачальника та призупинити подальше приймання товару; скласти проміжний акт, за підписами осіб, що проводили приймання Товару; викликати представника Постачальника для обов'язкової участі в продовженні приймання Товару та складання двостороннього акту (у разі неприбуття представника Постачальника протягом 3-х календарних днів з дати отримання відповідного повідомлення про виклик, приймання Товару та складання двостороннього акту здійснюється без участі постачальника, за умови участі у такому прийманні представника Торгово-промислової палати України).

Пунктом 4.5. Договору сторони обумовили, що невідповідність Товару вимогам якості має бути підтверджена спеціальною сертифікованою лабораторією чи науково-дослідним інститутом або іншою організацією, що сертифікована для проведення експертизи відповідного Товару, у порядку, встановленому чинним законодавством України.

За умовами пункту 4.7. Договору, при виявленні невідповідності Товару по якості Постачальник зобов'язується поставити необхідну кількість Товару належної якості у строки, погоджені сторонами, а у випадку недосягнення згоди стосовно строків поставки Товару належної якості, повернути покупцеві сплачені ним за такий Товар грошові кошти у повному обсязі протягом 10-ти банківських днів з дати виявлення невідповідності Товару по якості. У випадку неможливості постачання необхідної кількості якісного Товару в обумовлений сторонами строк, Постачальник зобов'язується повернути покупцю кошти, сплачені за неякісний товар. Покупець у випадку отримання Товару належної якості чи повернення коштів, повертає Товар неналежної якості Постачальнику. Витрати, пов'язані з поверненням Товару неналежної якості покладаються на Постачальника.

Претензії щодо кількості та (або) якості поставленого Товару пред'являються Постачальнику в письмовій формі, протягом п'яти календарних днів з моменту отримання товару відповідно до п. 3.4. Договору (п. 4.8. Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 р., а у частині взаєморозрахунків, до повного виконання за цим Договором (п. 8.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Солюшинз Восток» було відправлено на залізничну станцію Синельниково (Дніпропетровська залізниця) товар: селітру аміачну виробника ОАО «Навоиазот», Узбекистан, у кількості 189 140,00 кг. (надалі - Товар), у вагонах № № 52620234, 52602901, 29336898 загальною вартістю 1 645 518,00 грн.

На виконання Договору ТОВ «Украгроком» належним чином оплатив Товар шляхом передоплати у повному обсязі на суму 1 645 518,00 грн.

При прийманні Товару 28.08.2015 р. після його прибуття на ст. Синельниково, було виявлено неналежну якість Товару, про що позивач повідомив відповідача та представниками сторін було складено акт про неналежну якість Товару, зокрема, сторонами було виявлено, що:

1) гранули не мають статичної міцності, розтираються в порошок в руках;

2) весь продукт знаходиться в спеченому стані, від крупних грудок, шматків, до моноліту у всьому об'ємі мішків;

3) розділити продукт (аміачна селітра) на окремі гранули за допомогою механічного впливу неможливо;

4) по вищевказаним показникам продукт не відповідає ГОСТ 2-85Е.

Крім того, позивачем було викликано експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати, для встановлення факту неналежної якості Товару.

Актом експертизи № ГО 2962 від 02.09.2015 р. Дніпропетровська Торгово-промислова палата встановила факт неналежної якості Товару. Відповідно до висновок експерта, селітра має неоднорідний вигляд (зустрічаються грудки із гранул, що злиплись), при стисненні гранул добрив утворилась порошкоподібна маса. Висновки експерта підтверджуються фототаблицею (копія якої додана до матеріалів справи).

Оскільки згода щодо поставки Товару належної якості сторонами не була досягнута, і позивачем була направлена відповідачу 03.09.2015 р. претензія з вимогою про повернення коштів за неякісний Товар та відшкодування збитків, у якій також була заявлена відмова від Договору.

Листом вих. № 84 від 15.09.2015 р. відповідач звернувся з проханням повернути Товар у зв'язку з його неналежною якістю та повідомив, що грошові кошти за Товар будуть повернуті до 30.11.2015 р., максимум до 31.12.2015 р.

Однак, такий термін не відповідає п. 4.7. Договору, відповідно до якого Постачальник зобов'язаний повернути грошові кошти за неякісний Товар у повному обсязі протягом 10 (десяти) банківських днів з дати виявлення невідповідності Товару по якості. Невідповідність Товару по якості була встановлена сторонами в акті про неналежну якість Товару від 28.08.2015 р., у зв'язку з чим відповідач повинен був повернути грошові кошти не пізніше 07.09.2015 р.

Проте, станом на день звернення з позовом до суду, відповідач не здійснив повернення грошових коштів у розмірі вартості оплаченого товару неналежної якості, у сумі 1 645 518,00 грн.

При цьому, неякісний Товар позивач відповідачу повернув, що підтверджується залізничною накладною № 47421011 (копія додана до матеріалів справи).

Крім того, позивачем також були понесені збитки щодо відшкодування вартості перевезень якісного Товару, яке було сплачено 20.08.2015 р. відповідно до рахунку № 36 від 17.08.2015 р. Вартість перевезень саме неякісного Товару і, таким чином, розмір збитків позивача з відшкодування вартості перевезень неякісного Товару становить 22 148,00 грн.

За таких обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроком» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Солюшинз Восток» про стягнення 1 667 666,00 грн. (з яких: сума сплачених за товар грошових коштів у розмірі 1 645 518,00 грн. та сума завданих збитків у розмірі 22 148,00 грн.).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 та 5 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 678 Цивільного кодексу України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

За умовами пункту 4.7. Договору, при виявленні невідповідності Товару по якості Постачальник зобов'язується поставити необхідну кількість Товару належної якості у строки, погоджені сторонами, а у випадку недосягнення згоди стосовно строків поставки Товару належної якості, повернути покупцеві сплачені ним за такий Товар грошові кошти у повному обсязі протягом 10-ти банківських днів з дати виявлення невідповідності Товару по якості. У випадку неможливості постачання необхідної кількості якісного Товару в обумовлений сторонами строк, Постачальник зобов'язується повернути покупцю кошти, сплачені за неякісний товар. Покупець у випадку отримання Товару належної якості чи повернення коштів, повертає Товар неналежної якості Постачальнику. Витрати, пов'язані з поверненням Товару неналежної якості покладаються на Постачальника.

З наданих позивачем доказів вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроком» виконало належним чином свої зобов'язання за Договором щодо сплати грошових коштів за Товар, тоді як відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Солюшнз Восток» свої зобов'язання щодо поставки Товару належної якості за даним Договором не виконало неналежним чином.

Відповідач у відзиві на позовну заперечив позовні вимоги,посилаючись на те, що його не було належним чином повідомлено про невідповідність Товару вимогам по якості негайно після виявлення такого факту. Крім того, не викликалися його представники для обов'язкової участі в складанні двостороннього акту, а проміжний акт складений за підписами осіб, що проводили приймання Товару. Також відповідач стверджує, що Покупець не надав жодного доказу на підтвердження звернення до Постачальника з пропозицією замінити Товар, або відмови Постачальника від заміни Товару чи заявлення ним про неможливість постачання необхідної кількості якісного Товару в обумовлений сторонами строк. В той же час, ТОВ «Украгроком» в листі-заявці № 04/23/12 від 23.12.2015 р. просило відвантажити якісний Товар на заміну неякісного, тобто погоджувалося з такою заміною.

Господарський суд м. Києва не приймає доводи відповідача, оскільки, як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи, в день приймання Товару, представники позивача неодноразово зв'язувалися з представниками відповідача та повідомляли їм про неналежну якість поставленого Товару та про запрошення їх для складання відповідного акту. На вищевказане повідомлення Відповідач повідомив, що направить свого представника, який в подальшому прибув для складання відповідного акту та разом із працівниками оглянув Товар, що був поставлений відповідачем, про що і було складено відповідний акт від 28.08.2015 р.

Таким чином, вищезазначене спростовує твердження відповідача, що позивач не повідомив відповідача про неналежну якість Товару та не викликався представник відповідача для складання Акту.

Стосовно складення проміжного акту, то це твердження також не відповідає дійсності, оскільки 25.08.2015 р. працівниками позивача було складено такий акт під час приймання Товару.

Також у своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що двосторонній акт (про неналежну якість Товару) складено лише 28.08.2015 р., тобто через 4 дні після одержання вантажу, та оформлено з грубими порушеннями, зокрема, що з боку відповідача акт підписано не уповноваженою на представництво особою - ОСОБА_4, підпис представника Дніпропетровської ТПП ОСОБА_5 відсутній, хоча є посилання на його участь під час огляду Товару.

Стосовно того, що акт з боку відповідача підписано неуповноваженим на те представником, то це сам відповідач направив на таке приймання товару неналежної якості саме цю особу (оскільки у цієї особи був відповідний оригінал доручення, копію якого (зі слів працівників позивача) не було зроблено в силу відсутності технічної можливості).

Стосовно інших вищевказаних тверджень, то зважаючи на те, що відповідно до ч. 1. ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, 25.08.2015 р. (дата отримання Товару, вона ж і дата виклику представника постачальника), є датою настання відповідної події, з якою пов'язаний початок перебігу строку, а відтак перебіг строку (перший день) починається з 26.08.2015 р. (день наступний за після настання події, з якою пов'язаний початок перебігу строку).

Зважаючи на вищевикладене 28.08.2015 р. - це і є третій день з дати отримання повідомлення. Крім того, у разі відсутності представника відповідача позивач мав право прийняти Товар за умови участі у такому приймання представника Торгово-промислової палати України, що і було здійснено.

Стосовно того, що на двосторонньому акті (про неналежну якість Товару) відсутній підпис представника Дніпропетровської ТПП ОСОБА_5, то це не є порушенням умов Договору, оскільки в Договорі не передбачено обов'язку підписання представником ТПП України двостороннього акту, а передбачена лише його участь у прийманні. Підтвердженням такої участі представника ТПП України є складений ним акт експертизи.

Також господарський суд зауважує, що у позивача не було обов'язку звертатися до відповідача з пропозицією замінити Товар, тому для позивача не потрібно ніякої відмови відповідача від заміни Товару чи заявлення ним про неможливість постачання необхідної кількості якісного Товару в обумовлений сторонами строк. Договором без додаткових вимог встановлено право позивача на повернення грошових коштів у повному обсязі у випадку недосягнення сторонами згоди, щодо заміни Товару. При цому жодних доказів недосягнення згоди не потрібно, хоча сам факт неодноразового звернення позивача до відповідача з претензіями про сплату грошових коштів є доказом недосягнення згоди.

Судом встановлено, що відповідачем був поставлений Товар неналежної якості, що і сам відповідач не заперечує. Неналежна якість підтверджується також тим, що відповідач вказав куди повернути Товар неналежної якості та отримав його.

За таких обставин, враховуючи те, що Товар неналежної якості був повернений позивачем та прийнятий відповідачем, а також лист останнього, про те, що він поверне грошові кошти за даний Товар (неналежної якості) до кінця листопада, максимум до кінця грудня - підтверджує обов'язок відповідача повернути грошові кошти за Товар.

Господарський суд зазначає, що при зверненні з даним позовом до суду, позивач невірно визначив правову природу предмету позову, заявивши позовну вимогу щодо стягнення суми завданих збитків у розмірі 22 148,00 грн., тоді як дані кошти, за нормами чинного законодавства України, зокрема в розумінні ст. 22 ЦК України, не є збитками, а за своєю правовою природою, в розумінні п. 4.7. Договору, є витратами, пов'язаними з поверненням товару неналежної якості, які покладаються на Постачальника.

Враховуючи вищенаедене, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення суми сплачених за товар грошових коштів у розмірі 1 645 518,00 грн. та суми витрат, пов'язаних з поверненням товару неналежної якості, у розмірі 22 148,00 грн., а відповідач в установленому законом порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, то позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком» щодо стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю «Солюшнз Восток» суми сплачених за товар грошових коштів у розмірі 1 645 518,00 грн. та суми витрат, пов'язаних з поверненням товару неналежної якості, у розмірі 22 148,00 грн. за Договором поставки № 393/03/15 від 23.03.2015 р., визнається судом таким, що підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Солюшнз Восток» (03115, м. Київ, вулиця Хмельницька, 10, блок 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроком» (02660, м. Київ, вулиця Бориспільська, 7, ) суму сплачених за товар грошових коштів у розмірі 1 645 518 (один мільйон шістсот сорок п'ять тисяч п'ятсот вісімнадцять) грн. 00 коп., суму витрат, пов'язаних з поверненням товару неналежної якості, у розмірі 22 148 (двадцять дві тисячі сто сорок вісім) грн. 00 коп. та витрати на сплату судового збору в розмірі 25 014 (двадцять п'ять тисяч чотирнадцять) грн. 99 коп.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 08.02.2016 р.

Суддя Т.М. Ващенко