ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.16 Справа № 904/11069/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЛКОН", м. Дніпропетровськ

до приватного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

про стягнення 51 346,59 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 25.09.2015

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №64 від 15.10.2015

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАЛКОН» (надалі Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» (надалі Відповідач) про стягнення 51 346,59 грн. за договором поставки №15067 від 09.04.2015.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

В судовому засіданні 26.01.2016 розгляд справ був відкладений на 09.02.2016 відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконання Відповідачем вимог діючого законодавства та умов згаданого договору, а саме порушення строків оплати за поставлений товар. У підтвердження своїх позовних вимог Позивач надав суду договір поставки №15067 від 09.04.2015, додатки №1, №2 до нього, видаткову накладну №7 від 28.04.2015, довіреність №242 від 28.04.2015 на отримання товарно-матеріальних цінностей, рахунок на оплату №7 від 28.04.2015, товарно-транспортну накладну №Р7 від 28.04.2015.

Позивач керуючись п.п.7.2., 11.4. названого Договору, нормами Господарського та Цивільного кодексів України просить стягнути з Відповідача заборгованість за поставлений товар в сумі 44 160,00 грн., інфляційні втрати в сумі 2 031,36 грн., три процентів річних у сумі 555,33 грн., пеню в сумі 4 599,90 грн.

Відповідач позовні вимоги визнав частково в частині розміру основного боргу, 09.02.2016 надав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень Відповідач посилається на помилковість здійсненого Позивачем розрахунку інфляційних втрат, 3% річних та відсутність підстав для нарахування пені.

В судовому засіданні 09.02.2016 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2015 товариство з обмеженою відповідальністю «ХАЛКОН» (Позивач, Постачальник) та приватне акціонерне товариство «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» (Відповідач, Замовник) уклали договір поставки №15067 (надалі Договір) відповідно до умов якого Постачальник зобовязався поставити і передати у власність Замовника товар, відповідно до специфікації, а Замовник зобовязався прийняти та оплатити за поставлену продукцію на умовах даного договору (п.1.1. Договору).

З наданої Позивачем ОСОБА_3 №1 до Договору судом встановлено, що Сторони домовились про поставку секції охолодження 7317.100 у кількості 9 шт. загальною вартістю 99 360,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору Позивач 28.04.2015 поставив Відповідачу секції охолодження у кількості 4 штук загальною вартістю 44 160,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №7 від 28.04.2015, довіреністю №242 від 28.04.2015 на отримання товарно-матеріальних цінностей, товарно-транспортною накладною №Р7 від 28.04.2015, та не заперечується Відповідачем.

Відповідно до п.7.2. Договору Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня його отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками накладної.

Таким чином, виходячи з умов п.7.2. Договору, Відповідач зобовязаний був оплатити поставлений Позивачем товар в строк до 28.07.2015 включно.

Проте Відповідач оплату за поставлений товар не здійснив. Таким чином сума заборгованості Відповідача перед Позивачем становить 44 160,00 грн.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків здійснення оплати за поставлений Товар, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 44 160,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача інфляційні втрати в сумі 2 031,36 грн. за вересень та листопад 2015 року, та 3% річних в сумі 555,33 грн. за період прострочення з 22.07.2015 по 21.12.2015 (кількість днів прострочення 153).

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків оплати за поставлений Товар, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, в сумі 529,92 грн. (за період прострочення з 29.07.2015 по 21.12.2015), оскільки Позивачем невірно визначений строк для оплати Відповідачем товару (21.07.2015), що призвело до необґрунтованого нарахування 3% річних за період з 21.07.2015 по 28.07.2015.

Що стосується розрахунку інфляційних втрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.3.1., ч.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в яком платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце дефляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З розрахунку Позивача інфляційних втрат вбачається, що останній здійснив інфляційні нарахування за вересень 2015 року та листопад 2015 року. Проте в період нарахування Позивачем не був включений жовтень 2015 року, в якому мала місце дефляція. Враховуючи викладене, оскільки суд позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог без відповідного клопотання Позивача, у суду відсутні підстави для здійснення перерахунку інфляційних втрат за весь період прострочення з вересня 2015 року по листопад 2015 року (тобто включити до розрахунку інфляційні нарахування за жовтень 2015). Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 031,36 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до п.11.4 Договору, за несвоєчасне перерахування коштів згідно п.7.2. даного Договору, Замовник виплачує постачальнику пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком Позивача розмір пені за порушення строків оплати поставленого товару за період прострочення з 22.07.2015 по 21.12.2015 (153 дні) становить 4 559,90 грн.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Господарським судом встановлено, що зобовязання з оплати поставленого Товару Відповідачем не виконано.

Перевіривши здійснений Позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 4 345,83 грн. (за період прострочення з 29.07.2015 по 21.12.2015), оскільки як вже було зазначено вище, Позивачем невірно визначений строк для оплати Відповідачем товару (21.07.2015), що призвело до необґрунтованого нарахування пені за період з 21.07.2015 по 28.07.2015.

Заперечення Відповідача щодо стягнення пені через відсутність в п.11.4. Договору даних щодо бази нарахування пені суд вважає необґрунтованими, оскільки з аналізу п.11.4 Договору вбачається, що базою нарахування пені є розмір простроченого платежу.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України понесені Позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТЕПЛОВОЗОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська, будинок 7, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ХАЛКОН» (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Криворізька, будинок 72, ) 44 160,00 грн. основного боргу, 529,92 грн. 3% річних, 4 345,83 грн. пені, 1 163,18 грн. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 12.02.2016.

Суддя ОСОБА_4