ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"08" лютого 2016 р. Справа № 911/353/16

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши позовні матеріали

Приватного сільськогосподарського підприємства «Мирівське», с. Мирівка, Кагарлицький р-н

до Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції, м. Кагарлик

про визнання незаконними та скасування постанов від 29.12.2015 ВП №49731246 про накладення арешту на майно та кошти

встановив:

Приватне сільськогосподарське підприємство «Мирівське», керуючись ст. 6, 7, 105, та 162 Кодексу адміністративного судочинства України, звернулось до господарського суду Київської області з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції про визнання незаконними та скасування постанов від 29.12.2015 ВП №49731246 про накладення арешту на майно та кошти.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, фактично оскаржує дії виконавчої служби при виконанні рішення господарського суду Київської області по справі №911/2691/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Мирівське» про стягнення 94 455,58 грн.

Відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу рекомендованим чи цінним листом.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Приписами ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Порядок оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів встановлений ст. 1212 ГПК України.

Згідно вказаної норми, господарськими судами України розглядаються скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання наказів господарського суду, а не адміністративні позови.

За змістом ст. 1212 ГПК України Скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Постанови виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішення, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012р. № 9.

У цьому зв'язку, позивач має звернутися до господарського суду Київської області зі скаргою на дії державної виконавчої служби по виконанню наказу у справі №911/2691/15 в межах цієї справи.

З врахуванням наведеного, суд відмовляє у прийнятті адміністративного позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, як такого що не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись п. 1. частини 1 статті 62, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Приватному сільськогосподарському підприємству «Мирівське» у прийнятті позовної заяви.

Суддя О.В. Щоткін