ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" лютого 2016 р. Справа № 918/1271/14

За позовом Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України

до відповідача ОСОБА_1 підприємство "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради

про стягнення в сумі 4 867 209 грн. 32 коп.

Суддя Марач В.В. розглянувши заяву КП "Здолбунівкомуненергія" про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу суду від 26.12.2014 року

За участю представників

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 01 по 11 лютого 2016 року.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.11.14 було стягнуто із Відповідача на користь Позивача: пеню у сумі 174 500,36 грн., інфляційні втрати в сумі 483819,49 грн., три відсотки річних у сумі 140 556,22 грн., судовий збір в сумі 73 080.00 грн..

Згідно рішення суду провадження по справі щодо стягнення основного боргу у сумі 3892866,04 грн. за використаний природний газ припинене оскільки борг був погашений під час провадження справи, а саме надходження субвенції із Державного бюджету щодо погашення різниці в тарифі.

26.12.14р., після набрання законної сили рішенням, суд видав наказ.

30.12.15 Відповідач звернувся до господарського суду із заявою про визнання наказу від 26.12.14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені у сумі 174500,36 грн. інфляційних втрат - 483819,49 грн. та 3% річних у сумі 140556,22 грн.. В обґрунтування заяви Відповідач вказує на те, що на момент порушення провадження у даній справі він у повному обсязі розрахувався за енергоносії куплені в стягувача за період з 1 січня по 31 грудня 2013 тому в силу Закону України від 14.05.2015 р. №423-УІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", яким доповнено ст. 18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» частиною 13, фінансові санкції, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, мають бути списані, а відповідний наказ визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» надало суду письмові заперечення на заяву КП "Здолбунівкомуненергія" в яких зазначає, що остання не підлягає задоволенню, так як виходячи із системного аналізу пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" предметом його регулювання є заборгованість (а відтак, і штрафні санкції нараховані на неї), що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим законом - 06.06.15, за природний газ, спожитий в період з 01.01.14 до 31.12.14; та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.14, яка була сплачена у період з 06.06.15 до 06.09.15, однак предметом розгляду даної справи були правовідносини щодо виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2656-ТЕ-28 від 25.12.2012 року. При цьому, вищевказаним законом не передбачається можливість списання 3% річних та інфляційних взагалі, оскільки ці нарахування не є штрафними або фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу. Отже, зобов'язання божника зі сплати кредитору суми боргу, збільшеної на встановлений індекс інфляції, та трьох процентів річних є збільшенням розміру грошового зобов'язання боржника, пов'язаним з його простроченням, та не являються санкціями.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що заява КП "Здолбунівкомуненергія" не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 10.11.14 було стягнуто із Боржника (Відповідача) на користь Позивача: пеню у сумі 174 500,36 грн., інфляційні втрати в сумі 483819,49 грн., три відсотки річних у сумі 140 556,22 грн., судовий збір в сумі 73 080.00 грн..

Згідно рішення суду провадження по справі щодо стягнення основного боргу у сумі 3892866,04 грн. за використаний природний газ припинене оскільки борг був погашений під час провадження справи, а саме надходження субвенції із Державного бюджету щодо погашення різниці в тарифі.

Предметом розгляду даної справи були правовідносини щодо виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2656-ТЕ-28 від 25.12.2012 року.

26.12.14р., після набрання законної сили рішенням, суд видав наказ.

03.04.15р. ВДВС Здолбунівського РУЮ виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по вказаному наказу, який перебуває на виконанні.

Відповідно до частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково, у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане Стягувачем за наказом.

Підстави подання та загальний порядок розгляду господарським судом заяв стягувачів або боржників про виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного Стягувачем за наказом визначено частиною 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України».

Частина четверта статті 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті а саме: якщо його видано помилково; або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за ново виявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково) (пункт 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

06.06.2015 р. набрав чинності Закон України № 423-VIII від 14.05.2015 р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"". Цим законом було внесено зміни до Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу". Зокрема, статтю 18 вищевказаного законодавчого акту доповнено частиною 13 наступного змісту:

"Заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), не погашена на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Ця реструктуризація здійснюється за умови погашення в трьохмісячний строк з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" теплогенеруючими та/або теплопостачальними організаціями заборгованості за природний газ, спожитий до 1 січня 2014 року (без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду), що залишилася непогашеною на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Зазначені пені, штрафні та фінансові санкції підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу за умови виконання вимог цієї частини".

Предметом регулювання п. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" у редакції Закону України № 423-VIII від 14.05.2015 р. є заборгованість теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. та за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р., але яка залишилася непогашеною станом на 06.06.2015 р., без урахування пені, штрафних та фінансових санкцій, що підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Враховуючи зміст пункту 3 частини 3 розділу 1 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", предметом регулювання даного закону була заборгованість, що залишилась непогашеною на день набрання чинності цим законом, тобто станом на 06.06.15 р., за природний газ, спожитий в період з 01.01.14 р. до 31.12.14 р. та заборгованість за природний газ, спожитий до 01.01.14 р., але яка була сплачена у період з 06.06.15 р. до 06.09.15 р.

Для застосування п.13 ст.18 Закону № 2467-VI до правовідносин між Сторонами справи необхідні наступні умови:

1. наявності у Відповідача заборгованості за природний газ, спожитий до 01.01.2014, на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»;

2. погашення такої заборгованості Відповідачем протягом 3-х місяців з дня набрання чинності вищевказаним Законом;

3. наявності заборгованості у Відповідача за природний газ, спожитий після 01.01.14 та до 31.12.14;

4. наявності договору реструктуризації заборгованості за природний газ, спожитий після 01.01.14 та до 31.12.14.

Відповідно до змісту рішення Господарського суду Рівненської області від 10.11.2014 р. у справі № 919/1271/14 основна сума заборгованості за спірним договором № 13/2656-ТЕ-28 від 25.12.2012 року у сумі 3 892 866,04 грн., яка виникла за січень-грудень 2013 року, була погашена в процесі розгляду справи на підставі платіжного доручення № 17 від 24.10.2014 р.. Таким чином, основна заборгованість за спірним договором 13/2656-ТЕ-28 від 25.12.2012 року у сумі 3 892 866,04 грн. була повністю погашена 24 жовтня 2014 року, у зв'язку з чим станом на 06.06.2015 р. заборгованість за спірним договором за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р. не обліковувалась, що, в свою чергу, унеможливлює застосування до спірних правовідносин Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в частині списання пені, штрафних та фінансових санкцій.

Посилання заявника на правомірність застосування до спірних правовідносин Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на підставі наявності станом на 06.06.2015 р. загальної заборгованості в обліку позивача та відповідача за природний газ, спожитий до 01.01.2014 р. за іншими договорами, яка була сплачена протягом червня - липня 2015 р. є необґрунтованими та такими, що суперечать змісту п. 13 ст. 18 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" в редакції Закону України № 423-VIII від 14.05.2015 р.

Законом України "Про засади функціонування ринку природного газу" не визначено списання 3% річних та інфляційних втрат, оскільки ці нарахування не є ані штрафними, ані фінансовими санкціями, а є компенсацією кредитору за збитки, понесені внаслідок знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за період прострочення платежу.

3 % річних та інфляційні нарахування не є санкціями, а є частиною грошового зобов'язання та виступають специфічним способом відшкодування мінімального розміру реальних збитків, що є неминучими у разі прострочення грошового зобов'язання та стягуються незалежно від вини боржника.

Про компенсаційний характер нарахувань, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України неодноразово вказував Верховний Суд України, який зазначив, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника (постанова від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12).

Посилання Відповідача на віднесення 3 % річних до фінансових санкцій на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу-учасників Державного концерну «Укроборонопром» та забезпечення їх стабільного розвитку» є безпідставним, оскільки зазначений нормативно-правовий акт регулює інші правовідносини та є спеціальним, оскільки стосується заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу-учасників Державного концерну «Укроборонопром».

Також є безпідставним і посилання Відповідача на віднесення 3 % річних до фінансових санкцій на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», оскільки зазначений нормативно-правовий акт припинив свою дію з 01.07.2012 у зв'язку з закінченням строку його дії, а також стосувався заборгованості за природний газ, що обліковувалася станом на 1 січня 2010 року і не була сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Крім того суд звертає увагу, що із змісту вищевказаного п.13 ст.18 Закону № 2467, вбачається, що передбачене ним списання пені, штрафних та фінансових санкцій слід розглядати як невід'ємну частину реструктуризації заборгованості теплогенеруючих та/або теплопостачальних організацій за природний газ, спожитий в період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, не погашеної на день набрання чинності Законом №423, шляхом розстрочення на 24 місяці на підставі типового договору про реструктуризацію заборгованості.

Отже списання зазначених сум пені, штрафних та фінансових санкцій є одним із елементів передбаченої цією частиною процедури реструктуризації заборгованості (на підставі відповідного типового договору про реструктуризацію заборгованості, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України), і не може розглядатися як самостійна підстава для списання поза вищевказаною процедурою, тобто у відриві від контексту всієї ч. 13 ст.18 Закону №2467.

Іншого порядку списання сум пені, штрафних та фінансових санкцій на сьогодні чинним законодавством не передбачено. Доказів укладення договору про реструктуризацію заборгованості суду не надано

Відповідачем, при поданні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, належних доказів, що доводять дотримання ним умов необхідних для списання пені, штрафних та фінансових санкцій, подано не було.

Також суд зазначає, що на момент звернення Відповідача до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню (05.01.2016р.) Закон України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010 №2467-VI, на який Відповідач посилається, як на підставу своїх вимог, втратив чинність з 1 жовтня 2015 року згідно із Законом України від 9 квітня 2015 року N 329-VIII.

Заявник - КП "Здолбунівкомуненергія" не довів належними доказами існування законних підставі для визнання наказу суду від 26.12.2014р. у справі №918/1271/14 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені у сумі 174500,36 грн., інфляційних втрат - 483819,49 грн. та 3% річних у сумі 140556,22 грн..

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству "Здолбунівкомуненергія" Здолбунівської міської ради в задоволенні заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу суду від 26.12.2014р. у справі №918/1271/14 в частині стягнення пені у сумі 174500,36 грн., інфляційних втрат - 483819,49 грн. та 3% річних у сумі 140556,22 грн..

Суддя Марач В.В.