КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/16129/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Корсакової Г.В.

за участю представників:

від позивача: Дерев'янчук В.А.

від відповідача: (апелянта) : не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2014,

у справі № 910/16129/14 (суддя Гулевець О.В.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС",

до Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект",

про припинення права власності на частку у спільній власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 910/16129/14, повний текст якого складено 04.09.2014, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" до Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" про припинення права власності на частку у спільній власності та визнання права власності задоволено, а саме:

- припинено право власності ПАТ "Київсоюзшляхпроект" на 5/100 часток у спільній частковій власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв. м., що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а.

- визнано за ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" право власності на 5/100 часток у спільній частковій власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв. м., що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а.

- стягнуто з ПАТ "Київсоюзшляхпроект" на користь ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" судовий збір в розмірі 5187 (п'ять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 02 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виділ частки відповідача із спільного майна є неможливим, що підтверджується Висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, частка відповідача є незначною порівняно із часткою позивача, спільне володіння і користування будівлею рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв. м., що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а є неможливим, а припинення права власності відповідача на цю частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, суд, з посиланням на приписи 365 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 910/16129/14 - скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову - відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - не може бути належним доказом, адже вказана експертиза не була призначена судом, а проведена за замовленням позивача. Крім того, експерт, який проводив експертизу, не був попереджений про кримінальну відповідальність. Також, відповідач наголошував і на відсутності обумовлених статтею 365 Цивільного кодексу України підстав для припинення права на частку у спільному майні за вимогою позивача.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 910/16129/14 - скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову - відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" на рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2014, у справі № 910/16129/14 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Станіку С.Р., для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя: Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2014 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" на рішення господарського суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 910/16129/14 прийнято до провадження та порушено апеляційне провадження, розгляд справи № 910/16129/14 призначено на 29.10.2014.

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнко В.В. від 29.10.2014 справу № 910/16129/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Хрипун О.О.

В судовому засіданні 12.11.2014 колегією суддів було оголошено перерву до 26.11.2014.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 25.11.2014 справу № 910/16129/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 справу № 910/16129/14 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В., розгляд справи вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 26.11.2014.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 по справі № 910/16129/14 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) на підставі статті 7 Закону України "Про судову експертизу".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014 провадження у справі № 910/16129/14 зупинено до надходження до Київського апеляційного господарського суду висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи № 910/16129/14.

24.03.2015 до Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/16129/14 та лист від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про залишення без виконання експертизи, призначеної ухвалою від 26.11.2014 по справі № 910/16129/14, в зв'язку з невиконанням попередньої оплати за проведення експертизи.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 24.03.2015 справу № 910/16129/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.03.2015 справу № 910/16129/14 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Шаптала Є.Ю., розгляд апеляційної скарги поновлено та призначено на 15.04.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 по справі № 910/16129/14 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) на підставі статті 7 Закону України "Про судову експертизу".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 провадження у справі № 910/16129/14 зупинено до надходження до Київського апеляційного господарського суду висновку судової експертизи та повернення матеріалів справи № 910/16129/14.

30.11.2015 до Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/16129/14 та висновок від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 провадження у справі № 910/16129/14 поновлено, розгляд апеляційної скарги призначено на 08.12.2015.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 08.12.2015, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Корсакової Г.В. та судді Шаптали Є.Ю., апеляційну скаргу по справі № 910/16129/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 апеляційну скаргу по справі № 910/16129/14 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Гончаров С.А. розгляд справи вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 08.12.2015.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 розгляд апеляційної скарги по справі № 910/16129/14 відкладено на 02.02.2016.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від 02.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відпустці, апеляційну скаргу по справі № 910/16129/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

02.02.2016 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по суті спору.

02.02.2016 позивачем через канцелярію суду також було подано докази внесення на депозитний рахунок суду 278 120 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2016 справу № 910/16129/14 прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В., розгляд справи вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 02.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 02.02.2016 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення місцевого господарського суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач (апелянт) в судове засідання 02.02.2016 представників не направив, причин неявки суд не повідомив. Через канцелярію суду заяв та клопотань не подавав. Про розгляд апеляційної скарги по справі № 910/16129/14 був повідомлений належним чином (витяг з сайту «Укрпошта» за штрих кодовим ідентифікатором 552).

Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, судова колегія вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, за відсутності представника позивача, оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Господарського суду м. Києва від 27.05.2010 у справі №8/8 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 17.05.2012) задоволено позов ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" до АТЗТ "Київсоюзшляхпроект", а саме: зобов'язано АТЗТ "Київсоюзшляхпроект" передати ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" відповідно до умов договору про спільну діяльність з будівництва житлового будинку від 12.12.2005, будівлю рембази (Літ. "А"), загальною площею 462,4 кв. м., що розташоване в м. Києві по вул. Ежена Потьє, 14а, для зарахування на баланс спільної діяльності та визнано за ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" право спільної часткової власності на майно: будівлю рембази (Літ. "А"), загальною площею 462,4 кв.м., що розташоване в м. Києві по вул. Ежена Потьє, 14а, з часткою у праві спільної часткової власності 95 %.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2011 рішення Господарського суду м. Києва від 27.05.2010 у справі №8/8 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.05.2010 у справі №8/8 встановлено, що набуття ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" права часткової спільної власності на нерухомість у співвідношенні 95 % на 5 % відбулося на підставі норм частини 1 статті 1134 ЦК України, пункту 7.1 договору про спільну діяльність з будівництва житлового будинку від 12.12.2005р., які прямо зазначають, що внески сторін за договором у спільну діяльність є спільною частковою власністю. Позивач є добросовісним набувачем та спільним частковим власником нерухомості у співвідношенні 95% за позивачем та 5% за відповідачем.

Згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 897017, за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності з часткою 95/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, площа 462,4 кв.м.

За змістом ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу норм п.1 ч. 2 ст. 16 вказаного Кодексу та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України способом захисту прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання наявності або відсутності прав.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог та в підтвердження того, що частка відповідача у спільній частковій власності є незначною та не може бути виділена в натурі надано Висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014, складений судовим експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на замовлення ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС".

Згідно Висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014 р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розподіл будівлі між співвласниками на 5/100 та 95/100 не вбачається можливим.

У вказаному Висновку зазначено, що зіставляючи внутрішнє планування будинку, частки співвласників в одиницях площі з вимогами ДБН В.2.2-28:2010 "Будинки і споруди. Будинки адміністративного та побутового призначення", ДБН В.1.1-7, ГОСТ 12.1.004, НАПБ Б.01.005, ДБН В. 1.17-2002 Захист від пожежі. Пожежна безпека об'єктів будівництва, СНиП 2.04.01-85 Внутренний водопровод и канализация зданий і т.н., експерт дійшов до висновку про неможливість розподілу будівлі між співвласниками на 5/100 та 95/100 частин без втрати її цільового призначення, оскільки будівля в цілому фактично представляє собою єдиний майновий комплекс, передбачений проектним рішенням як єдина будівля, що забезпечена єдиними інженерними комунікаціями, єдиним об'ємно-планувальним, конструктивним та архітектурним рішенням, і яка знаходиться на одній земельній ділянці.

В свою чергу, суд першої інстанції, врахувавши висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014 р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного на замовлення позивача, та задовольняючи позовні вимоги ТОВ «РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС» дійшов висновків, що розподіл будівлі за адресою: м. Київ, вул. Ежена Потьє, 14-А є неможливим, що свідчить про неподільність речі та неможливість спільного володіння і користування майном, частка відповідача - Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" на будівлю рембази становить 5/100, а тому є незначною порівняно з часткою позивача, яка становить 95/100 майнового комплексу і припинення права власності відповідача на частку в майновому у нежитловій будівлі за адресою: м. Києві по вул. Е.Потьє, 14-а. літ. "А" не завдасть значної шкоди відповідачу, що зумовлено незначним розміром частки відповідача, компенсацією її вартості, а також, неможливістю поділу будівлі між співвласниками.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позову, вважає їх такими, що зроблені з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, за недоведеності позивачем обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, зроблені місцевим господарським судом висновки не відповідають обставинам справи, а також з невірним застосуванням норм матеріального права, з огляду на наступне.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 27.05.2010 р. у справі №8/8 ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" набув право спільної часткової власності з АТЗТ "Київсоюзшляхпроект" на будівлю рембази та його частка (95/100) та зареєстрував в Державному реєстрі прав на нерухоме майно право власності на 95/100 часток будівлі рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв.м, що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, що підтверджується витягом від 01.03.2013р. № 897017. Згідно Висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розподіл будівлі між співвласниками на 5/100 та 95/100 не вбачається можливим. Таким чином, позивач зазначає, що виділ частки відповідача із спільного майна є неможливим, частка відповідача є незначною порівняно із часткою позивача, спільне володіння і користування будівлею рембази є неможливим, а припинення права власності відповідача на цю частку не завдасть істотної шкоди його інтересам.

В свою чергу, апелянт в апеляційній сказі наголошував на тому, що висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014 Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - не може бути належним доказом, адже вказана експертиза не була призначена судом, а проведена за замовленням позивача. Крім того, експерт, який проводив експертизу, не був попереджений про кримінальну відповідальність.

У зв'язку з цим, за клопотанням апелянта, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 у справі № 910/16129/14 було призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська,6), а на вирішення експертизи (експертів) поставлено наступні питання:

1. чи є частка ПАТ "Київсоюзшляхпроект" в розмірі 5/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, значною або незначною по відношенні до загального об'єму будівлі та частки ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" в розмірі 95/100?

2. чи може бути виділена в натурі частка ПАТ "Київсоюзшляхпроект" в розмірі 5/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, і чи буде такий виділ впливати на можливість використання нерухомістю за її цільовим призначенням?

3. чи є нерухоме майно, яке перебуває у спільній власності сторін, а саме: будівля рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, подільним або неподільним, і чи наявна технічна можливість здійснити поділ спільного майна в натурі з врахуванням часток сторін в спільному майні, а саме: ПАТ "Київсоюзшляхпроект" - 5/100 та ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" - 95/100?

4. чи є можливим спільне користування сторонами спору нерухомими майном будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а з метою ефективного використання обома сторонами?

5. який розмір майнової шкоди буде завдано ПАТ "Київсоюзшляхпроект" внаслідок припинення його права власності на 5/100 частин в спільному майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а?

6. яка ринкова вартість частки ПАТ "Київсоюзшляхпроект" в розмірі 5/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а?

Згідно висновку за результатами проведення судової оціночно-будівельно та будівельно - технічної експертиз, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 у справі № 910/16129/14, експертом надано наступні відповіді:

- в діючих нормативно - правових актах в галузі будівництва не визначається є значною чи незначною частка нерухомого майна по відношенню до загального об'єму будівлі (пункт 1 резолютивної частини висновку);

- відповідно до вимог нормативно - правових актів у галузі будівництва, розподіл будівлі рембази (літ. "А"), в натурі з врахуванням часток сторін в спільному майні, а саме ПАТ "Київсоюзшляхпроект" - 5/100 та ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" - 95/100 та виділення в натурі частки ПАТ "Київсоюзшляхпроект" в розмірі 5/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, не вбачається можливим (пункт 2 резолютивної частини висновку);

- вирішення четвертого та п'ятого питання не відноситься до компетенції судової будівельно - технічної експертизи;

- ринкова вартість частки ПАТ "Київсоюзшляхпроект" в розмірі 5/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а на дату оцінки (02.11.2015) без врахування ПДВ складає 476 571 грн.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 23.03.2012, № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать, зокрема, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Якщо під час проведення судової експертизи встановлюються обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких судовому експерту не були поставлені питання, у висновку він викладає свої міркування і щодо цих обставин. У випадках недостатньої ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому експерту. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приймає висновок за результатами проведення судової оціночно-будівельно та будівельно - технічної експертиз, складеного експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 у справі № 910/16129/14, як доказ в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, проте, його оцінка на предмет належності та допустимості щодо певних обставин здійснюється судом за загальним правилами оцінки доказів за результатами всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, як норм прямої дії, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

В свою чергу, статтею 41 Конституції України, яка містить норми прямої дії, імперативно встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Частиною ч 2 ст. 365 Цивільного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що законодавець у частині 1 статті 365 Цивільного кодексу України навів чотири умови, які обумовлюють припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, наведені умови наведені у сукупності, і норма наведеної статті не містить припису, що для припинення права особи на частку в спільному майні достатньо лише однієї умови, а тому, вирішуючи такий спір, суд апеляційної інстанції вважає, що для припинення права особи на частку в спільному майні необхідна наявність усіх чотирьох умов в сукупності, оскільки саме в сукупності наведені умови будуть свідчити про наявність підстав для припинення права особи на частку у спільному майні саме за рішенням суду, і саме в контексті наявності сукупності усіх чотирьох умов згідно з ч. 1 статті 365 Цивільного кодексу України підлягають перевірці в апеляційному порядку доводи позивача та відповідача щодо суті спору.

Так, суд апеляційної інстанції вважає, що питання, чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, також робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі N 6-22505св09).

Київський апеляційний господарський суд враховує, що дійсно, наявна позиція Верховного Суду України із зазначеного питання, а саме те, що із змісту норми ст. 365 ЦК випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (ухвала Верховного Суду України від 23 червня 2010 р. у справі N 6-22505св09; постанова від 16 січня 2012 р. у справі N 6-81цс11). Проте, наведені судові рішення стосувались правовідносин фізичних осіб, які спільно проживали та володіли спільною власністю і між якими виник спір щодо їх цивільних прав, і що зумовлено правовідносинами фізичних осіб.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що пункт 4 ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України містить припис, який визначає однією з умов припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду у випадку, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Тобто, законодавець у наведеній частині вказав про те, що при припиненні права спільної часткової власності істотна шкода не повинна завдатись не тільки співвласнику, але й членам його сім'ї, і виходячи з системного розуміння вказаної частини вона стосується саме фізичних осіб, яким притаманне таке суспільне явище як сім'я, тобто об'єднання людей (фізичних осіб) за родовими ознаками та умов спільного проживання.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору в контексті спірних правовідносин юридичних осіб щодо права спільної часткової власності враховує, що виходячи із закріплених процесуальним законом принципів рівності перед законом і судом (ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України), змагальності (ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України), гласності (ст. 4-4 Господарського процесуального кодексу України), питання про припинення права особи на частку в спільному майні повинно здійснюватись з урахуванням усіх в сукупності обставин справи та врахуванням конституційно закріплених принципів рівності прав власників та рівності умов здійснення цих прав усіма власниками, незалежно від того, наявна чи відсутня згода особи на позбавлення або обмеження її конституційно охоронюваного права або інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Стаття 1 протоколу №1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, встановила чіткі критерії визнання можливості позбавлення права власності та межі дій держави, які можуть бути визнані обґрунтованими та правовими, а саме: наведена норма виділяє такі критерії правомірності позбавлення права власності: позбавити права власності можна лише в інтересах суспільства, а підставами можуть стати норми національного законодавства (у ст. - «умови, передбачені законом») чи загальні принципи міжнародного права. Подібна норма має місце і в Конституції України, так само як і в Цивільному Кодексі України та в інших нормативно-правових актах.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої особи (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льонрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності, мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Отже, при вирішенні судового спору, який виник між позивачем та відповідачем, у даному випадку саме на суд, як орган державної судової влади, покладено обов'язок оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що по-перше, існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності відповідача у праві спільної часткової власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості - ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції під час вирішення спору не встановлені, і позивачем, як особою, на яку процесуальним законом покладено обов'язок доведення своїх позовних вимог в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, - належними та допустимими доказами наведені обставини не доведено.

Проте, наведена обставина не була врахована судом першої інстанції під час вирішення спору і винесення оспорюваного рішення.

По друге, наданий позивачем до позову висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №13589/13-42 від 12.02.2014 р. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз - не приймається судом апеляційної інстанції як належний та допустимий доказ в розумінні вимог ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження наявності обумовлених законом підстав для припинення в судовому порядку права відповідача спільної часткової власності на 5/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, оскільки експерт який склав зазначений висновок не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку.

Також, не може бути прийнятий в якості доказу підтвердження наявності обумовлених законом підстав для припинення в судовому порядку права відповідача спільної часткової власності на 5/100 у нерухомому майні, висновок за результатами проведення судової оціночно-будівельно та будівельно - технічної експертиз, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 у справі № 910/16129/14, оскільки хоча його і складено за результатами призначеної судової експертизи, і ним зазначено, що виділення в натурі частки ПАТ "Київсоюзшляхпроект" в розмірі 5/100 у нерухомому майні - будівлі рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, не вбачається можливим, проте, вказаний висновок за результатами оцінки усіх наявних матеріалів справи та обставин спору в сукупності не підтверджує інших необхідних умов припинення права спільної часткової власності відповідача на частку в спільному майні, зокрема умову, що права відповідача таким припиненням не будуть порушені, з врахуванням того, що матеріали справи не містять доказів, що відповідач надав свою згоду на таке припинення, навпаки, подана ним апеляційна скарга ґрунтується саме на тому, що таким припиненням буде порушеного його права та охоронювані законом інтереси щодо власника частки у праві спільної часткової власності, яка є достатньою для відповідача для здійснення ним господарської діяльності.

Крім того, здійснюючи оцінку доводу позивача про те, що частка відповідача у спільному майні є незначною (5/100) по відношенню до частки в спільному майні позивача (95/100), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не було доведено вказану обставину у відповідності до приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, навпаки, матеріали справи (зокрема Технічний паспорт рембази (літ. "А"), що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а, експлікації площ приміщень) свідчать про те, що загальна площа будівлі складає 462,40 кв.м., і сама будівля складається з окремих приміщень орієнтовною площею по 5-25 кв.м., що є достатнім для визначення між сторонами порядку реалізації ними права спільної часткової власності по відношенню до часток кожного, проте, матеріали справи не містять доказів про те, що сторони спору намагалися врегулювати свої відносини з приводу спільного використання нерухомості пропорційно частко кожного, і таких доказів суду апеляційної інстанції також не надано, тобто позивачем взагалі не надано доказів, що спільне володіння і користування будівлею рембази є неможливим внаслідок того, що відповідач порушує права позивача щодо спільного використання належного сторонами на праві спільної часткової власності майна.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не доведено і ту обставину, що припинення права власності відповідача на належну йому часту у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, навпаки, наявний в справі висновок за результатами проведення судової оціночно-будівельно та будівельно - технічної експертиз, складений Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 15.04.2015 у справі № 910/16129/14, є доказом, який спростовує наведений довод позивача, оскільки в його мотивувальній частині (стор. 23-24) вказується зокрема про те, що будинок відноситься до нежитлового фонду міста, приміщення будинку використовувались як офісні, частина приміщень першого поверху використовується як складські, будівля має прохідну, яка використовується за цільовим призначенням, наявні системи електропостачання, опалення, водопостачання, мережі каналізації підключені до міських магістралей, район місця розташування є привабливим для оренди комерційними структурами, об'єкт оренди знаходиться в зоні пішохідної доступності зупинки маршрутних таксі, на невеликій відстані знаходиться станція метро «Шулявка». Також, експерт вказував, що об'єкт оцінки є досить привабливим для покупця або орендаря комерційної нерухомості, в першу чергу за рахунок місця розташування земельної ділянки, фізичний стан на момент обстеження задовільний.

Тобто, позбавлення відповідача його частки в спільній частковій власності може завдати шкоди останньому при можливості реалізації правомочностей власника щодо отримання певного доходу як у грошовому (наприклад, продаж частки у вже готовому до використання майні, тощо) так і негрошовому вигляді (наприклад, розміщення власного підприємства та працівників, використання у власних цілях нежитлового приміщення, тощо).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України наявність в сукупності чотирьох умов, які обумовлюють припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду у відповідності до ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України, і враховуючи те, що норма наведеної статті не містить припису, що для припинення права особи на частку в спільному майні достатньо лише однієї умови, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" про припинення права власності ПАТ "Київсоюзшляхпроект" на 5/100 часток у спільній частковій власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв. м., що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а та визнання за ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" право власності на 5/100 часток у спільній частковій власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв. м., що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а - не є законними та обґрунтованими, не були доведені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, висновки місцевого господарського суду в оскаржуваному рішенні про задоволення позову зроблені з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, за недоведеності позивачем обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, зроблені місцевим господарським судом висновки не відповідають обставинам справи, а також з невірним застосуванням норм матеріального права, що згідно з ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставами для скасування рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст.ст.32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в процесі апеляційного розгляду справи, у зв'язку з чим рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 у справі № 910/16129/14 в силу п.п. 1-4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за звернення з позовом до Господарського суду міста Києва покладається на позивача, а сплачений апелянтом судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається судом також на позивача у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги.

Крім того, на користь ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" підлягають поверненню з депозитного рахунку Господарського суду міста Києва грошові кошти сплачені позивачем в рахунок попереднього внесення вартості частки згідно з квитанцією № 21 від 19.08.2014 на суму 100 000,00 грн., № 22 від 19.08.2014 на суму 98 451,00 грн., № від 20.01.2016 на суму 100 000,00 грн., № від 19.01.2016 на уму 100 000,00 грн., № 87/70 від 20.01.2016 на суму 78 120,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 в с праві № 910/16129/14 - задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2014 в с праві № 910/16129/14 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. У задоволенні позову ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" про припинення права власності ПАТ "Київсоюзшляхпроект" на 5/100 часток у спільній частковій власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв. м., що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а та визнання за ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" право власності на 5/100 часток у спільній частковій власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю рембази (літ. "А") загальною площею 462,4 кв. м., що розташована в м. Києві по вул. Е. Потьє, 14-а - відмовити.

5.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" (02094, м. Київ, пров. Червоногвардійський, 13-А, кімната 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київсоюзшляхпроект" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 3/5, ) 2 593 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто три) грн.. 51 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" (02094, м. Київ, пров. Червоногвардійський, 13-А, кімната 4, ) з депозитного рахунку Господарського суду міста Києва (код отримувача 05379487; банк отримувача: ГУ ДКСУ у м.Києві; код банку отримувача- 820019) грошові кошти загалом в сумі 476 571 (чотириста сімдесят шість тисяч п'ятсот сімдесят одна) грн. 00 коп., внесені в рахунок попереднього внесення вартості частки згідно з квитанцією № 21 від 19.08.2014 на суму 100 000,00 грн., № 22 від 19.08.2014 на суму 98 451,00 грн., № від 20.01.2016 на суму 100 000,00 грн., № від 19.01.2016 на уму 100 000,00 грн., № 87/70 від 20.01.2016 на суму 78 120,00 грн. з призначенням платежу «внесення ТОВ "РЕМБУДМАШКОМПЛЕКС" на депозитний рахунок ГС м.Києва вартості 5/100 будівлі аг. Площею 462,40 кв.м. за адр.: м.Київ, вул. Потьє, 14а, без ПДВ».

7. Доручити господарському суду міста Києва видати накази на виконання даної постанови.

8. Матеріали справи № 910/16129/14 повернути до господарського суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Ю.Л. Власов

Г.В. Корсакова