РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2016Справа №910/31917/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк"

про зобов'язання вчинити дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Крупка Б.Т. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про зобов'язання останнього виконати платіжне доручення від 16.10.2015 № 337 шляхом перерахування грошових коштів у сумі 250 731,30 грн.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав відзиви на позовну заяву, в яких повідомив, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" розпочато процедуру виведення ПАТ "Укрінбанк" з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, а тому відповідно до п. 1 ч. 5. ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1, 2, ч. 5, ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відповідач просить суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, заслухавши пояснення позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позов мотивовано тим, що 27.06.2008 між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (зараз Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк"), далі Банк, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метал", далі Клієнт, укладено договір банківського рахунку № 55. Між сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень до договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування поточних рахунків, договір банківського рахунку від 19.08.2013 № 0069 викладено в новій редакції, далі Договір.

Відповідно до п. 1.1 Договору Банк відкриває Клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок № 0069/980/840/643 в національній валюті України та іноземних валютах, а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно із заявою Клієнта встановленої НБУ форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з п.п. 2.3.1, 2.3.2 Договору Банк зобов'язаний належним чином зберігати грошові кошти, платіжні та інші документи Клієнта у відповідності з умовами Договору та своєчасно виконувати розрахунково-касові операції згідно з вимогами чинного законодавства.

Позивач стверджує, що у зв'язку неодноразовим порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором, було прийнято рішення про закриття банківського рахунку та переведення належних йому коштів. Платіжним дорученням від 16.10.2015 № 337 позивач надав розпорядження відповідачу здійснити перерахування з його рахунку грошові кошти у сумі 250 731,30 грн. на рахунок № 4300 відкритий у ПАТ "УкрСиббанк", дане платіжне доручення було отримане відповідачем 19.10.2015, однак відповідач не виконав дане платіжні доручення, що і стало підставою для звернення до суду.

Дослідивши правову норму, яка підлягає застосуванню у спірних відносинах сторін, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

24 грудня 2015 року відповідно до постанови Правління Національного банку України № 934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.12.2015 № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Згідно з цим рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ "Укрінбанк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 510 цього Кодексу сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

За правилом ч. 1 ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з п.1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 даного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.15 глави ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Між сторонами у справі склалися зобов'язальні правовідносини на підставі Договору, які носять майново-грошовий характер, у яких позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, а відповідач - боржником. У Публічному акціонерному товаристві "Український інноваційний банк" введено тимчасову адміністрацію, а тому задоволення вимог кредиторів здійснюється лише в порядку, строки та черговість передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином, позивач має право отримати грошові кошти виключно у порядку та на умовах передбачених цим Законом та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14 та від 01.04.2015 у справі № 910/5560/14.

За таких обставин у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал" до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" слід відмовити, як необґрунтовано заявленого.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал", згідно ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 509, 510, 1066, 1068 ЦК України, ст. 175 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, частиною другою та третьою ст. 85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал" до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 10.02.2016 року

Суддя Ю.О.Підченко