РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016Справа №910/28124/14

За позовом Державного підприємства «Суднобудівний завод ім. 61 комунара»

до Міністерства оборони України

про стягнення 380 909,74 грн.

Суддя Пригунова А.Б.

Представники:

від позивача: Мерлянова С.М.

від відповідача: Ковальчук І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості за утримання Крейсера в період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. у розмірі 380 909, 74 грн. за договором № 247/1/12/1-61/618 про закупівлю послуг та робіт за державні кошти від 18.02.2012 р. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем щодо оплати наданих послуг та робіт за вищевказаним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2014 р. порушено провадження у справі № 910/28124/14, та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.01.2015 р. за участю повноважних представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

У процесі провадження у справі відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, мотивуючи заперечення тим, що роботи та послуги, які надавалися після 19.02.2013 р. Міністерство оборони України не замовляло та, відповідно, не брало бюджетних зобов'язань та, крім того, надання Державним підприємством «Суднобудівний завод ім. 61 комунара» послуг в період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. та їх вартість документально не підтверджені.

Позивач подав додаткові пояснення по даній справі, в яких зазначає, що з метою забезпечення безперервності утримання крейсера в 2013 р., що передбачено розпорядженням Кабінету Міністрів України № 358-р від 05.09.2005 р., на підставі якого укладено спірний договір, в період з 20.02.2013 р. по 25.03.2013 р. завод продовжував надавати, обумовлені договором послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2014 р. призначено судову експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено провадження у даній справі на час виконання судової експертизи.

24.12.2015 р. до Господарського суду міста Києва надійшов висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи № 5214/15-45 від 06.11.2015 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2015 р. поновлено провадження у справі № 910/28124/14 та призначено її до розгляду у судовому засіданні за участю представників сторін.

У процесі провадження у справі позивач подав пояснення по справі, у яких відзначає, що згідно висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5214/15-45 від 06.11.2015 р. надання позивачем послуг щодо утримання крейсера у період з 20.02.2013 р. по 25.03.2013 р. підтверджується належним чином оформленими документами.

При цьому, позивач стверджує, що послуги зберігання та утримання крейсера у період з 20.02.2013 р. по 25.03.2013 р. надавались саме на підставі договору № 247/1/12/1-61/618 від 18.02.2012 р.

У даному судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 03.02.2016 р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2012 р. на підставі протоколу засідання комітету з конкурсних торгів Міністерства оборони України щодо визначення переможця та акцепту пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника від 01.02.2012 р. № 127/187/4 між Державним підприємством "Судноплавний завод імені 61 комунара" та Міністерством оборони України укладено договір № 247/1/12/1-61/518 про закупівлю послуг та робіт за державні кошти, за умовами якого позивач зобов'язався у 2012 році надати послуги з технічного обслуговування і ремонту, модернізації і розбирання суден, платформ та конструкцій плавучих (надати послуги та виконати роботи з утримання ракетного крейсера проекту 1164. заводський № 2011), а відповідач - прийняти і оплатити такі послуги та роботи.

Відповідно до п. 1.2. договору, найменування послуг та робіт «утримання корабля» включає забезпечення: вибухопожежобезпеки корабля; плавучості та остійності корабля; збереження комплектності виробів, що змонтовані на кораблі або зберігаються на сховищах підприємства; роботи корабельних механізмів та систем за прямим призначенням, які необхідні для створення умов по збереженню матеріальної частини корабля.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. договору гранична ціна цього договору складає 6 085 167, 54 грн. та може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Фактична вартість наданих послуг та виконаних робіт за договором не може перевищувати вказану суму.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору розрахунки проводяться відповідачем за фактично надані послуги та виконані роботи на підставі затвердженого "Акту прийому-здачі наданих послуг та виконаних робіт з утримання ракетного крейсера пр. 1164. зав. № 2011 за місяць після його затвердження сторонами та пред'явлення рахунку (за умов надходження коштів за відповідною бюджетною програмою на рахунок Міністерства оборони України).

За умовами п.п. 5.1., 5.2. договору строк надання послуг та виконання робіт становить з 01.03.2012 р. до 31.12.2012 р. Місце надання послуг та виконання робіт - ракетний крейсер проекту 1164, заводський № 2011.

27.12.2012 р. сторонами було підписано додаткову угоду № 3 до договору від 18.02.2012 р. № 247/112/1 про закупівлю послуг та робіт за державні кошти, відповідно до якої на підставі п. б ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" позивач зобов'язується з 1 січня по 19 лютого 2013 року надати послуги та виконати роботи з утримання корабля зазначені у пункті 1.2. договору. Обсяг наданих послуг та виконаних робіт у 2013 році не може перевищувати 20 відсотків вартості, визначеної у пункті 3.1. договору. Зобов'язання відповідача з прийняття і оплати послуг та робіт у 2013 році виникають після укладення відповідної додаткової угоди. Строк надання послуг та виконання робіт встановлено до 19.02.2013 р.

Договір, відповідно до п. 10.1. (в редакції додаткової угоди № 3 від 27.12.2012 р.) набирає чинності з дня його підписання і діє до 31 березня 2013 року включно.

22.03.2013 р. сторонами підписано додаткову угоду № 4 до договору від 18.02.2012 р. № 247/112/1 про закупівлю послуг та робіт за державні кошти, відповідно до якої сторони погодили, що загальна сума договору складає 7 292 028, 87 грн. та складається з договірної ціни наданих послуг та виконаних робіт у 2012 році - 6 084 368, 34 грн. та граничної ціни послуг та робіт у 2013 році (з 1 січня по 19 лютого) - 1 207 660, 53 грн. Обсяг фінансування та зобов'язання сторін у 2013 році за загальним фондом складає 1 207 660, 53 грн.; строк дії договору визначено з дня його підписання та до 31 травня 2013 року включно.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що з метою забезпечення безперервності утримання Крейсера в 2013 році, що передбачено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.09.2005 р. № 358-р, позивачем своєчасно були подані Міністерству оборони України (в особі Департаменту розробок і закупівлі озброєння та військової техніки) усі документи для проведення процедури закупівлі в одного учасника послуг та робіт, відповідно до вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель" та в протоколі переговорів між відповідальними представниками Міністерства оборони України та позивача щодо закупівлі в одного учасника послуг від 11.01.2013 р. № 75/2/1/1 зафіксовано, що Державним підприємством "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" надана цінова пропозиція з калькуляційними розрахунками (структури граничної вартості, переліком необхідних робіт, переліком матеріалів, переліком інших спеціальних витрат) на загальну вартість 6 362 930 грн. 04 коп., та на строк надання послуг - з 20.02.2013 р. до 31.12.2013 р., договір на закупівлю послуг буде укладено у письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України після проведення переговорів з учасником та акцепту його пропозиції відповідно до вимог Закону "Про здійснення державних закупівель".

Позивач вказує, що відповідно до повідомлення Міністерства оборони України від 18.01.2013 р. № 286/3/188 про акцепт пропозиції за результатами застосування процедури закупівлі в одного учасника послуг та робіт з утримання Крейсеру у 2013 році, отриманого позивачем по пошті 28.01.2013 р. учасником зазначається: дата оприлюднення та номер оголошення про проведення процедури закупівлі опубліковані в державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель: 14.01.2013 р., ВДЗ № 4/3 (747/3), № 021483; дата прийняття рішення про акцепт пропозиції конкурсних торгів 18.01.2013 р строк виконання робіт та надання послуг: з 20.02.2013 р. до 31.12.2013 р.; ціна акцептованої пропозиції конкурсних торгів 6 362 930, 04 грн.

Як зазначає позивач, 29.01.2013 р. на електронну пошту Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" надійшов лист з трьох файлів, які містили: проект договору про закупівлю послуг та робіт за державні кошти з граничною ціною 6 362 930, 04 грн. з визначенням строку надання послуг та виконання робіт з 20.02.2013 р. до 31.12.2013 р.; протокол № 1 узгодження граничної ціни, яка складає 6 362 930, 04 грн.; зразок акту прийому - здачі наданих послуг та виконаних робіт з утримання Крейсера.

За твердженням позивача, проект договору саме у вищевказаній редакції був роздрукований у двох примірниках, підписаний з боку позивача, та 01.02.2013 р. переданий відповідачу, однак 09.04.2013 р. через представника Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" позивач отримав фотокопію підписаного 26.03.2013 р. договору під № 247/1/13/1 від 26.03.2013 р., в якому в п. 5.1., на відміну від підписаного проекту, строк надання послуг та виконання робіт визначався з дати укладання договору, тобто з 26.03.2013 р.

Листами-повідомленнями від 11.04.2013 р. № 36/420, від 22.05.2013р. № 36/257, від 29.05.2013 р. № 36/554 позивач вказував про необхідність зміни дати у новому договорі щодо початку строку надання послуг та виконання робіт з 20.02.2013 р., а також про необхідність повернення одного примірника підписаного договору і оплати, у тому числі за період з 20 лютого по 28 лютого і з 01 березня по 25 березня 2013 р. за фактично надані послуги та виконані роботи з утримання Крейсера.

Відповідно до листа Міністерства оборони України № 247/6/1965 від 13.05.2013 р. у зв'язку з відсутністю договірних відносин, оплата витрат у період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. є проблематичною, а відтак - для вирішення цього питання направлено запит до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, щодо порядку та можливості оплати з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. та буде надана додаткова інформація.

Позивач відзначає, що примірник (оригінал) договору про закупівлю послуг та виконання робіт за державні кошти під № 247/1/13/1 датований 26.03.2013 р. з додатками був повернутий Державному підприємству "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" у червні 2013 р. із супровідним листом від 07.06.2013 р. № 247/6/2414 відповідно до п. 5.1. якого строк надання послуг та виконання робіт - з дати укладення договору до 31.12.2013 р..", тобто з 26.03.2013 р., замість - з 20.02.2013 р.

В обґрунтування позову, позивач вказує, що фактична вартість наданих послуг та виконаних робіт за період з 20.02.2013 р. до 28.02.2013 р. складає 292 741, 15 грн. та з 01.03.2013 р. до 25.03.2013 р. - 575 168, 59 грн. Міністерством оборони України не оплачена, що спричиняє збитки позивачу на загальну суму 867 909, 74 грн., у зв'язку з чим Державне підприємство "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" звернулось до суду за захистом свої порушених прав та в межах даної справи просить стягнути з відповідача 380 909, 74 грн.

При цьому, позивач наполягає, у період з 20.02.2013 р. до 25.02.2013 р. між Державним підприємством "Судноплавний завод імені 61 комунара" та Міністерством оборони України існували договірні відносини та вимоги у даній справі ґрунтуються саме на порушенні відповідачем умов договору від 18.02.2012 р. № 247/112/1.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору та встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, а також поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного кодексу України цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності та передбачає обов'язковість виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За правилами ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За визначенням ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Строк дії договору № 247/112/1 від 18.02.2012 р. (в редакції додаткової угоди № 4 від 22.03.2013 р) встановлений з моменту його підписання сторонами та до 31 травня 2013 року включно.

При цьому, термін надання послуг за договором № 247/112/1 від 18.02.2012 р. встановлений до 19.02.2013 р.

Водночас, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення вартості послуг (робіт), наданих у період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р., які ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобов'язань щодо оплати послуг за договором № 247/112/1 від 18.02.2012 р.

Призначаючи судову експертизу у даній справі, судом на вирішення експерта було винесено питання щодо документального підтвердження виконання робіт та надання послуг з утримання Державним підприємством "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" ракетного крейсера проекту 1164, заводський номер 2011 за період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. та вартості таких робіт - у разі підтвердження, а також щодо документального підтвердження заборгованості Міністерства оборони України за утримання Державним підприємством "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" ракетного крейсера проекту 1164, заводський номер 2011 в межах періоду з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. та її розміру - у разі підтвердження.

Відповідно до висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи № 5214/15-45 від 06.11.2015 р. визначення кількісних та вартісних показників щодо сум витрат заводу за статтями «Сировина та матеріали», «Основна заробітна плата», «Контрагенські роботи » та «Інші спеціальні витрати» не відноситься до предмету судово-економічної експертизи.

Також у висновку зазначається, що визначити та документально підтвердити заборгованість Міністерства оборони України за утримання Державним підприємством "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" ракетного крейсера проекту 1164, заводський номер 2011 за період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. не видається за можливе.

Тобто, фактично експертним дослідженням не підтверджується та водночас не спростовується заявлена до стягнення сума боргу за надані послуги щодо утримання ракетного крейсера проекту 1164, заводський номер 2011.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. Висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відтак, оскільки висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи № 5214/15-45 від 06.11.2015 р. не містить відповіді на запитання суду, наведені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.02.2014 р. у даній справі, враховуючи, що за приписами ст. 42 Господарського процесуального кодексу України не є обов'язковим, суд розглядає справу, виходячи із наявних документів, оцінка яких судом здійснюється за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд враховує, що факт надання Державним підприємством "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" послуг щодо утримання ракетного крейсера проекту 1164, заводський номер 2011 у спірний період відповідачем не заперечується, однак Міністерство оборони України наполягає, що відносини сторін у вказаний період договором № 247/112/1 від 18.02.2012 р. не регулюються, а відтак - відсутні правові підстави для стягнення грошових коштів, що є предметом спору.

Здійснивши аналіз наведених норм чинного законодавства України, враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що строк дії договору № 247/112/1 від 18.02.2012 р. встановлений до 31.05.2013 р., відносини сторін щодо надання послуг (робіт) з утримання ракетного крейсера проекту 1164, заводський номер 2011 у період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. умовами вказаного договору не регулюються.

При цьому, такі висновки суду ґрунтуються, зокрема, на приписах ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, які закріплюють свободу сторін у визначенні умов договору, а також норми 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими договірні зобов'язання є обов'язковими для його сторін.

Договір № 247/112/1 від 18.02.2012 р. (в тому числі додаткові угоди до нього) є чинним та у судовому порядку не визнаний недійсним, а відтак - є правомірним в силу ст. 204 Цивільного кодексу України.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить із наведених позивачем обґрунтувань своїх вимог та перевіряє наявність або відсутність обставин, на які посилається позивач у справі та, при цьому, не наділений компетенцією самостійно визначити підстави позову.

Клопотань про зміну підстав позову в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України від позивача не надходило.

Крім того, суд вважає за доцільне відзначити, що правовідносини сторін щодо здійснення закупівель товарів, робіт і послуг за державні кошти регулювались Законом України «Про здійснення державних закупівель».

Відповідно до п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" державна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг за державні кошти у порядку, встановленому цим Законом; договір про закупівлю - договір, який укладається між замовником і учасником за результатами процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари за державні кошти.

Згідно з ч. 6 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків від суми, визначеної у договорі, укладеному у попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Тобто, укладаючи додаткову угоду про № 3 від 27.12.2012 р. до договору від 18.02.2012 р. № 247/112/1, якою строк надання послуг та виконання робіт встановлено до 19.02.2013 р. сторонами вже реалізовано приписи ч. 6 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Тож, враховуючи, що матеріально-правовою підставою позову Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" визначено саме договір № 247/112/1 від 18.02.2012 р., умовами якого врегульовано відносини сторін щодо надання послуг виключно до 19.02.2013 р., суд дійшов висновку про необґрунтованість позову про стягнення заборгованості за послуги, надані в період з 20.02.2013 р. до 25.03.2013 р. та, відповідно, у даному випадку відсутнє прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань саме із заявлених позивачем підстав.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, суть якого полягає у обґрунтуванні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, своїх вимог і заперечень поданими суду доказами, які господарський суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що доводи позивача спростовуються наявними у справі документами та встановленими судом обставинами.

Підсумовуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволені позову Державного підприємства "Суднобудівний завод ім. 61 комунара" із заявлених ним підстав.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 08.02.2016 р. .

Суддя Пригунова А.Б.