номер провадження справи 8/222/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 Справа № 908/6077/15

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Здорово (03680, м.Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Н)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 97-А)

про стягнення 2141 грн. 88 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача не з'явився

Відповідача ОСОБА_2, дов. № 108/17 від 30.12.2015 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення 12977 грн. 96 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації.

Розгляд справи, призначений на 27.01.2016 р., відкладався до 11.02.2016 р. в звязку з неявкою сторін. Вступну та резолютивну частини рішення оголошено в судовому засіданні 11.02.2016 р.

Позивачем заявлено про зменшення розміру позовних вимог, в обґрунтування зазначено, що 14 та 15 грудня 2015 року відповідачем частково сплачено заборгованість у розмірі 10836 грн. 08 коп. У відповідності до ст.. 22 ГПК України клопотання задоволено судом.

Розглядаються позовні вимоги про стягнення 2141 грн. 88 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації.

Позивач свого представника в судове засідання 11.02.2016 р. не направив, про причини неявки суд не сповістив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте позивач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, про відмову від позову позивач не заявив, суд визнав за можливе розглянути справу по суті в судовому засіданні 11.02.2016 року за відсутності представника позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено: 26.01.2012 р. ОСОБА_3 СК Здорово та ОСОБА_4 укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту КА № 103063, відповідно до якого застраховано майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу RENAULT KANGOO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Договір укладено строком з 27.01.2012 року по 26.01.2013 року включно. 20 грудня 2012 р. по пр. Ватутіна в м. Києві сталася ДТП за участю застрахованого за договором КА № 103063 транспортного засобу під керуванням страхувальника та автомобілем марки HYUNDAI HD72, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ТОВ ОСОБА_3 Україна під керуванням ОСОБА_5. Внаслідок ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Дане ДТП згідно норм чинного законодавства України та договору страхування визнано страховим випадком. Страховиком здійснено дії по встановленню всіх обставин події та розміру вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобілю марки RENAULT KANGOO, який згідно рахунку №АМСС021419 від 22.01.2013 р. складає 26685 грн. 91 коп. Відповідно розрахунку страхового відшкодування № 984 від 20.02.2013 р. страховиком розраховано страхове відшкодування, що підлягає до виплати страхувальнику та складає 25955 грн. 91 коп. На підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 20.02.2013 р., згідно Страхового акту № 119/014/АТ від 20.02.2013 р. та Розпорядження № 119/014/АТ/01 від 20.02.2013 р. страховиком затверджено виплатити ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 25955 грн. 91 коп. по факту ДТП, що підтверджується платіжним дорученням № 539355 від 23.05.2013 р. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2013 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність особи, яка на законних підставах експлуатувала автомобіль HYUNDAI HD72, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована у ОСОБА_3 УАСК АСКА з лімітом відповідальності страховика у 50000 грн. за шкоду, спричинену майну, згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4358153 та з франшизою у 0 грн. З відповідача підлягає до стягнення 50% виплаченої суми, що складає 12977 грн. 96 коп. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином у позивача виникло право на відшкодування майнової шкоди у розмірі 12977 грн. 96 коп., спричиненої застрахованому автомобілю за договором КА № 103063 від 26.01.2012 р., внаслідок ДТП, що трапилось 20.12.2012 р. по пр. Ватутіна в м. Києві, та виплачена страхувальнику в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, про що зазначив у відзиві на позовну заяву, що надійшов на адресу суду, а саме: ОСОБА_3 УАСК АСКА повідомлено, що ДТП визнано страховим випадком та призначено до оплати 10803 грн. 38 коп., яка сплачена на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 СК Здорово в повному обсязі.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

26 січня 2012 р. ОСОБА_1 акціонерним товариством «Страхова компанія «Здорово» (страховик, позивач у справі) та ОСОБА_4 укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту КА № 103063, за умовами якого страховиком застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1

20 грудня 2012 р. в м. Києві по пр. Ватутіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4, та транспортного засобу «Hyundai HD72», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 при керуванні автомобілем Hyundai HD72», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована у ОСОБА_3 «Українська акціонерне страхова компанія «АСКА» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/4358153 з лімітом відповідальності страховика у 50000 грн. за шкоду спричинену майну та з франшизою у 0 грн.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2013 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту № 6528 з оцінки транспортного засобу від 23.01.2013р., складеного субєктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. АА0487МА, у результаті його пошкодження при ДТП, становить 27560 грн. 83 коп.

На підставі заяви ОСОБА_4 від 20.02.2013р., страхового акта № 119/014/АТ від 20.02.2013р. позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 25955 грн. 91 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 539355 від 23.05.2013 р.

В силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України , статті 27 Закону України "Про страхування", до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно положень частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Оскільки постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2013 р. встановлена вина обох учасників у скоєнні ДТП, позивач звернувся до відповідача з вимогою про стягнення 12977 грн. 96 коп., що складає 50% від виплаченої суми (25955 грн. 91 коп.).

Відповідачем було частково визнано регресну вимогу позивача та перераховано на рахунок останнього 10839 грн. 08 коп. згідно платіжних доручень № 19654 від 14.12.2015 р. та № 19695 від 15.12.2015 р.

Предмет спору становить вимога про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 2141 грн. 88 коп., яка є різницею між сумою страхового відшкодування, виплаченого позивачем за договором добровільного страхування № КА 103063 від 26.01.2012 р., та сумою страхового відшкодування, перерахованого відповідачем позивачу за полісом № АВ/4258153.

В обґрунтування відмови у виплаті позивачу повної суми страхового відшкодування в порядку регресу відповідач зазначив, що у даному випадку при розрахунку суми збитків, завданих власнику автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. АА0487МА, у результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоди, повинен враховуватися коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, який дорівнює 0,21, а також, не повинна враховуватися вартість відновлення пошкоджень, що не повязані з ДТП 20.12.2012 р., внаслідок чого завищена сума збитків.

За приписами статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У звіті про оцінку від 23.01.2013р. № 6528, складеному субєктом оціночної діяльності на замовлення позивача, визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. АА0487МА, у результаті його пошкодження при ДТП, становить 27560 грн. 83 коп., вартість відновлювального ремонту становить 26685,91 грн. Розмір страхового відшкодування (за вирахуванням безумовної франшизи 730 грн.) склав 25955,91 грн. При цьому, за умовами договору страхування КА № 103063 при виплаті страхового відшкодування потерпілому не враховується коефіцієнт зносу транспортного засобу. Натомість, у відносинах регресу (суброгації) страхувальником має бути відшкодована третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

Крім того, в акті огляду технічного стану транспортного засобу від 21.01.2013 р. зафіксовано пошкодження, виявлені під час огляду автомобіля «Renault Kangoo», д.р.н. АА0487МА, при цьому міститься застереження про пошкодження, які не повязані з даною ДТП., а саме деформація даху автомобіля. Згідно чеку від 22.01.2013 р. на оплату вартості виконання ремонтних робіт, витрати на відновлення пошкоджень, не повязаних з ДТП, в розмірі 1470,34 грн. (з ПДВ) включено до вартості відновлювального ремонту.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем сплачено страхове відшкодування в порядку регресу в повному обсязі, а заявлена до стягнення сума страхового відшкодування в розмірі 2141 грн. 88 коп. не підлягає відшкодуванню відповідачем.

Враховуючи викладене і зважаючи на встановлені обставини, судом не встановлено правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2141 грн. 88 коп. страхового відшкодування в порядку суброгації, внаслідок чого відмовляється у задоволенні позовних вимог.

В позові відмовляється.

Судові витрати в частині вимог, за якими відмовлено задоволенні позову, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові про стягнення 2141 грн. 88 коп. страхового відшкодування відмовити.

Повне рішення складено 16 лютого 2016 року

Суддя І.А. Попова