РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2016Справа №910/32707/15

Суддя Господарського суду міста Києва Підченко Ю.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова

компанія"

про стягнення 4 336,74 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про відшкодування шкоди в порядку суброгації в сумі 4 336,74 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, направив клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково у розмірі 3 336,74 грн. за вирахуванням франшизи 1 000 грн. за полісом АС/9935166.

Судом зроблено висновок, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позов мотивовано тим, що 31.03.2014 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування № АМ 083410, предметом якого є автомобіль марки "Citroen C4", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску.

23 листопада 2014 року в м. Києві по бульвару Перова відбулася дорожньо-транспортна пригода, далі ДТП, учасниками якої стали, зокрема:

- автомобіль марки "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2;

- автомобіль марки "Daewoo Lanos", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3.

Факт встановлення вини у скоєнні ДТП ОСОБА_3, за ознаками пункту 124 КУпАП підтверджено постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 20.01.2015 по справі № 755/31545/14-п, яке в розумінні вимог статті 35 ГПК України є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для справи.

Вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу "Citroen C4", державний номер НОМЕР_1, склала 4 336,74 грн., що підтверджується страховим актом від 25.11.2014 № UA001/L01/01, розрахунком страхового відшкодування до страхового акта та рахунком від 25.11.2014 № 07791. З урахуванням вказаних документів позивачем виплачено ОСОБА_2 (страхувальнику) страхове відшкодування в розмірі 4 336,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.11.2014 № 28361.

Згідно полісу АС/9935166 наданого МОТОРНИМ (ТРАНСПОРТНИМ) СТРАХОВИМ БЮРО УКРАЇНИ, цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки "Daewoo Lanos", державний номер НОМЕР_2, була застрахована відповідачем з франшизою 1 000 грн. та лімітом по майну в 50 000 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогою в порядку суброгації від 26.10.2015 №384/П про виплату страхового відшкодування. Відповідач суму страхового відшкодування позивачу не відшкодував, що і було підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Надавши правову кваліфікацію правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного:

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципу вини.

Судом встановлено, що до Позивача перейшли всі права потерпілого згідно ст. 512 ЦК України, а тому, оскільки правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом АС/9935166 (відповідач) регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", заміна кредитора в зобов'язанні не змінює їх суті та норми, якою вони регулюються.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду з цивільної справи (постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 20.01.2015 по справі № 755/31545/14-п), що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду в розумінні вимог статті 35 ГПК України щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору. Складова шкоди доведена позивачем, а вина ОСОБА_3 установлена постановою суду про адміністративне правопорушення з цивільної справі, і є фактом, який не потребує доказуванню.

Враховуючи те, що цивільно-правову відповідальність власника автомобіля марки "Daewoo Lanos", державний номер НОМЕР_2, на момент скоєння вищезазначеного ДТП було застраховано відповідачем, що підтверджується полісом АС/9935166, відповідач згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" зобов'язаний в межах ліміту відповідальності виплатити страхове відшкодування позивачу.

При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто, за суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Таким чином, позивач правомірно звернувся до суду з позовом на підставі приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Приписи ст. 9 Закону України "Про страхування" та ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють поняття франшиза, а саме частину збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то за таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" щодо стягнення страхового відшкодування (в порядку суброгації) підлягають задоволенню частково за вирахуванням франшизи в розмірі 3 336,74 грн.

У задоволенні решти частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача франшизи в сумі 1 000 грн., слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.02.2016, згідно частини 2 статті 85 ГПК України було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 27 Закону України "Про страхування", ст.ст. 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 526, 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", 04053, м.Київ, вул. Артема, буд. 40, , страхове відшкодування в розмірі 3336,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 937,14 грн., видавши наказ.

3. У решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 10.02.2016 року

Суддя Ю.О.Підченко