ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.01.2016р. Справа № 905/1490/15

Господарський суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Левшина Я.О., Шилова О.М.,

при секретарі судового засідання Бова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго»

про стягнення 31 256 726,07 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю № 14-88 від 18.04.2014р.

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю № 148 від 12.11.2015р.

Суть спору: ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «ДТЕК Східенерго» 31 256 726,07 грн., з яких:

- 21 155 947,71 грн. основного боргу за січень-березень 2015 р.;

- 3 073 106,93 грн. пені за період з 15.02.2015р. по 18.06.2015р.;

- 1 480 916,36 грн. 7 % штрафу;

- 156 168,56 грн. 3 % річних за період з 15.02.2015р. по 18.06.2015р.;

- 5 390 586,52 грн. інфляційних нарахувань за період лютий - травень 2015 р.

Позовні вимоги з посиланням на статті 525, 526, 599, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. в частині своєчасних та повних розрахунків за спожитий природний газ.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.08.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 905/1490/15 та призначено її розгляд у судовому засіданні на 11.09.2015р.

У судовому засіданні представник відповідача надав суду клопотання від 11.09.2015р. за вх. № 10894/15, згідно з яким останній просить суд оголосити перерву у судовому засіданні для надання витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.09.2015р. розгляд справи відкладений на 15.10.2015р.

15.10.2015р. за вх. № 15349/15 господарський суд одержав клопотання відповідача, згідно з яким останній просить суд оголосити перерву у судовому засіданні, продовжити строк розгляду справи на 15 днів та призначити іншу дату судового засідання. В додаток до клопотання надані належним чином засвідчені копії повістки повідомлення ВАСУ від 21.09.2015р. № 826/17074/149688/15, розпорядження КМУ від 20.05.2015р. № 670-р «Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва» та виписок по рахунку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.10.2015р. строк вирішення спору по даній справі продовжений на 15 днів до 02.11.2015р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача та розгляд справи відкладений на 02.11.2015р.

02.11.2015р. за вх.№17684/15 господарський суд одержав клопотання відповідача про залучення до матеріалів справи витребуваних судом наступних документів: належним чином засвідчених копій Статуту ТОВ «ДТЕК Східенерго», виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 06.07.2015р. щодо відповідача, витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 08.09.2015р. щодо відповідача, а за вх. № 17701/15 - клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України, у звязку з тим, що господарським судом м. Києва порушено провадження у справі № 910/27343/15 про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. В додаток до клопотання надано належним чином засвідчені копії позовної заяви ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та ухвали господарського суду м. Києва від 26.10.2015р. про порушення провадження у справі № 910/27343/15.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2015р. справу № 905/1490/15 призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Донецької області. Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 02.11.2015р. для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді Левшина Я.О., Шилова О.М., а ухвалою суду від 02.11.2015р. вказана справа прийнята до колегіального розгляду у відповідному складі колегії суддів та призначено розгляд справи на 09.12.2015р. (із врахуванням ухвали господарського суду про виправлення описки від 23.11.2015р.).

09.12.2015р. за вх. № 22657/15 господарський суд одержав клопотання відповідача, згідно з яким останній просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - газотранспортне підприємство, з посиланням на те, що останнім підписані акти приймання-передачі природного газу, і відповідно підтверджено фактичний обсяг поставленого та прийнятого природного газу, що впливає на його вартість, а тому, з огляду на предмет даного позову, яким є стягнення заборгованості за договором, її залучення є необхідним для всебічного та коректного встановлення всіх обставин справи та впливає на обовязок відповідача щодо оплати поставленого позивачу газу.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 09.12.2015р. строк вирішення спору по даній справі продовжений на 15 днів до 17.01.2016р. у звязку із задоволенням відповідного клопотання представника відповідача за вх.№ 22655/15 від 09.12.2015р. та розгляд справи відкладений на 18.01.2016р.

У судовому засіданні 18.01.2016р. представник позивача надав суду усні пояснення, згідно з якими основний борг в сумі 21 155 947,71 грн. за договором купівлі-продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. станом на 18.01.2016р. відповідачем повністю погашений.

У судовому засіданні 18.01.2016р. представник відповідача надав суду письмові пояснення до клопотання про залучення газотранспортного підприємства до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; письмові пояснення, згідно з якими останній посилається на те, що 14.12.2015р. між ГУ Державної казначейської служби України у Донецькій області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Управління Державної казначейської служби України у Маріїнському районі Донецької області, Фінансовим управлінням Маріїнської районної Державної адміністрації Донецької області, Маріїнською районною державною адміністрацією, ТОВ «ДТЕК Східенерго», НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укргазвидобування» укладений договір № 376/375-в/1 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375, тобто сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за договором купівлі продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. та засвідчили, що після виконання договору не мають одна до одної жодної претензії стосовно договору, а тому правових підстав для задоволення позову немає, у звязку з чим відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. В додаток до письмових пояснень надані належним чином засвідчені копії договору № 376/375-в/1 від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375 та листа позивача, згідно з яким останній підтвердив, що станом на 28.12.2015р. заборгованість відповідача за спожитий природний газ з урахуванням договорів про організацію взаєморозрахунків згідно постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375 відсутня; письмові пояснення, згідно з якими посилається на те, що в договорі № 376/375-в/1 від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375 помилково зазначено, що погашення боргу здійснюється за договором № 3-1-2014/058-ПР від 23.12.2014р. та коректним є номер договору - № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р., оскільки договір купівлі продажу природного газу № 3-1-2014/058-ПР від 23.12.2014р. між позивачем та відповідачем не укладався та не існує. В додаток до письмових пояснень надані належним чином засвідчені копії виписки по рахунку (платіжні доручення), листи відповідача щодо призначення платежів від 19.08.2015р. № 06/1859, від 28.08.2015р. № 06/1962, від 11.11.2015р. № 06/2558, від 27.11.2015р. № 06/2680 за підписами генерального директора та головного бухгалтера ТОВ «ДТЕК Східенерго», платіжне доручення № 13 від 28.12.2015р. на суму 17 000 000 грн.; письмові пояснення, згідно з якими останній посилається на те, що заборгованість в розмірі 4 155 947,71 грн. погашена відповідачем у серпні 2015р., що підтверджується платіжними дорученнями № 378936673 від 03.08.2015р. на суму 3 228 238,48 грн., № 379521722 від 04.08.2015р. на суму 323 958,09 грн., № 380236390 від 05.08.2015р. на суму 389 343,35 грн. та № 380694953 від 06.08.2015р. на суму 515 653,10 грн., з яких 214 407,79 грн. зараховані в рахунок погашення спірної заборгованості за даним позовом, а також щодо порядку зарахування здійснених оплат у відповідності до п. 6.4. договору купівлі продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. та ст. 534 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні 18.01.2016р. підтвердив, що договір купівлі продажу природного газу № 3-1-2014/058-ПР від 23.12.2014р. між позивачем та відповідачем не укладався; заперечив проти посилань відповідача щодо відсутності правових підстав задоволення позову та щодо зміни порядку і строків проведення розрахунків за поставлений природний газ за договором купівлі продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. внаслідок укладення договору № 376/375-в/1 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375; просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст.85 ГПК України у судовому засіданні 18.01.2016р. за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

23 грудня 2014 року між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (позивач, продавець) та ТОВ «ДТЕК Східенерго» (відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР, за умовами п.1.1. якого продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України продавцем за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до умов пункту 1.2. договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

У пункті 2.1. договору узгоджено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2015р. по 31 грудня 2015р. газ обсягом до 35 790,020 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів, а саме, І квартал 9902,520 тис. куб.м: січень 3220,300 тис. куб. м, лютий 3268,360, березень 3413,880 тис.куб.м; ІІ квартал 7224,720 тис. куб. м: квітень 2513,660 тис.куб.м., травень 2351,130 тис.куб.м, червень 2359,930 тис.куб.м; ІІІ квартал 9560,090 тис. куб м: липень 3166,390 тис.куб.м, серпень 3166,370 тис. куб. м; вересень 3227,330 тис. куб. м; ІV квартал 9102,670 тис. куб.м: жовтень 2551,530 тис. куб. м; листопад 3094,050 тис.куб.м; грудень 3457,090 тис. куб. м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункти 3.3, 3.4 договору).

Ціна газу узгоджена сторонами у розділі 5 Договору.

Оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України проводиться покупцем виключно грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% (тридцять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 (пять) банківських днів до початку місяця поставки газу;

- оплати в розмірі по 35% (тридцять пять відсотків) від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1 договору).

Відповідно до умов п. 6.4. договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу погашається основна сума боргу.

Умовами п.7.2. договору встановлено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років (пункт 9.3. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2015 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування - до повного погашення заборгованості (пункт 11.1. договору).

Додатковими угодами № 1 від 05.02.2015р., № 2 від 18.03.2015р., № 4 від 05.05.2015р. до вказаного договору внесені зміни щодо ціни газу.

Так, відповідно до актів приймання-передачі природного газу за січень-березень 2015 року, підписаних уповноваженими особами сторін та скріплених печатками підприємств, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 21 155 947,71 грн., а саме: у січні 2015р. на суму 5 139 068,02 грн., у лютому 2015р. на суму 7 151 910,48 грн., у березні 2015 року на суму 8 864 969,21 грн.

Оскільки, відповідач оплату за отриманий природний газ не здійснив, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу в сумі 21 155 947,71 грн., також і пеню в сумі 3 073 106,93 грн., штраф в розмірі 7% в сумі 1 480 916,34 грн., 3% річних в сумі 156 168,56 грн., інфляційні втрати в сумі 5 390 586,52 грн.

Під час розгляду справи відповідач надав платіжні доручення (виписку по рахунку) № 378936673 від 03.08.2015р. на суму 3 228 238,48 грн., № 379521722 від 04.08.2015р. на суму 323 958,09 грн., № 380236390 від 05.08.2015р. на суму 389 343,35 грн. та № 380694953 від 06.08.2015р. на суму 515 653,10 грн., з яких 214 407,79 грн. зараховані в рахунок погашення спірної заборгованості за даним позовом, а також підписаний генеральним директором та головним бухгалтером ТОВ «ДТЕК Східенерго» лист щодо призначення платежу за вказаними платіжними дорученнями від 19.08.2015р. № 06/1859, згідно з яким відповідач просить позивача вважати вірним призначення платежу саме за договором № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р., що свідчать про погашення відповідачем боргу в сумі 4 155 947,71 грн. З огляду на дати здійснення вказаних платежів та дату звернення позивача до суду з даним позовом (дата штампу поштового відділення на конверті - 14.08.2015р.) вказані платежі здійснені до моменту звернення позивача до суду з даним позовом.

Також судом встановлено, що на виконання постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375, 14.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецької області (сторона перша), Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації (сторона друга), Управлінням державної казначейської служби України у Марїнському районі Донецької області (сторона третя), Фінансовим управлінням Марїнської районної державної адміністрації Донецької області (сторона четверта), Марїнською районною державною адміністрацією (сторона пята), ТОВ «ДТЕК Східенерго» (відповідач, сторона шоста), НАК «Нафтогаз України» (позивач, сторона сьома) та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (сторона остання) укладено договір № 376/375-в/1 від 14.12.2015р. про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України «Про державний бюджет України на 2015р», відповідно до Порядку та умов надання у 2015р. субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості в різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. № 375. (п. 1 розділу «Предмет договору»).

Сума договору 17 000 000 грн.

У розділі «Порядок проведення взаєморозрахунків» вказаного договору, зокрема, встановлено, що ТОВ «ДТЕК Східенерго» (сторона шоста) перераховує на рахунок ПАТ «НАК «Нафтогаз України») (сторона сьома) кошти в сумі 17 000 000 грн., у т.ч. ПДВ 2 833 333,33 грн. для погашення заборгованості за природний газ 2015р. згідно з договором від 23.12.2014р. № 3-1-2014/058-ПТ-ПР; сторони у графі платіжного доручення «Призначення платежу» додатково зазначають «субвенція, що надається із загального фонду державного бюджету відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. № 375», а також дату укладення і номер договору. (п.п. 9,12 даного розділу).

З метою виконання договору сторони зобовязуються: не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання як сплату розстрочених податкових зобовязань з рентної плати за користування підприємствами нафтогазової галузі надрами для видобування природного газу, що спрямовується на формування ресурсу природного газу для населення, та відсотків, нарахованих на суму таких зобовязань, до державного бюджету не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунки; забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договором (п.п. 2,3,5 п. 13 розділу «Зобовязання сторін»).

У п.п. 16,17,18 розділу «Інші умови» встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором. Дата укладення і номер договору встановлюються після його підписання сторонами. Договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування. Сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

Платіжним дорученням № 13 від 28.12.2015р. відповідачем перераховано позивачу 17 000 000 грн. В графі «призначення платежу» зазначено: погашення заборгованості за природний газ 2015р., п. 16 ст. 14, ст. 32 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015р.», Постанова КМУ № 375 від 04.06.2015р., договір № 376/375-в/1 від 14.12.2015р., договір № 3-1-2014/058-ПТ-ПР від 23.12.2014р.».

При цьому, судом прийняті до уваги посилання відповідача щодо помилкового зазначення у п. 9 розділу «Порядок проведення взаєморозрахунків» вказаного договору та у графі «призначення платежу» платіжного доручення № 13 від 28.12.2015р. номер договору - № 3-1-2014/058-ПТ-ПР, оскільки такий договір між позивачем та відповідачем не укладався та правильним номером договору є саме № 3-1-2014/057-ПТ-ПР, про що відповідачем надані до суду відповідні письмові пояснення. До того ж, вказані обставини не заперечуються представником позивача.

Також судом прийняті до уваги посилання відповідача на те, що відповідно до умов п. 6.4. договору купівлі продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. та ст. 534 ЦК України оплата боргу у розмірі 21 155 947,71 грн. зарахована в порядку хронологічної черговості: сума боргу в розмірі 4 155 947,71 грн., які сплачені з 03.08.2015р. по 06.08.2015р. - в рахунок погашення боргу за січень 2015р., а здійснена відповідачем 28.12.2015р. оплата боргу в розмірі 17 000 000 грн. згідно договору про організацію взаєморозрахунків № 376/375-в/1 від 14.12.2015р. в рахунок погашення залишкової суми боргу за січень 2015р. в розмірі 938 120,31 грн. (4 155 947,71 грн. + 938 120,31 грн. = 5 139 068,02 грн. - загальний розмір боргу за січень 2015р.), боргу за лютий 2015р. в розмірі 7 151 910,48 грн., боргу за березень 2015р. в розмірі 8 864 969,21 грн.

Таким чином, у судовому засіданні 18.01.2016р. встановлені обставини щодо повного погашення відповідачем боргу в сумі 21 155 947,71 грн. (4 155 947,71 грн. + 17 000 000 грн.= 21 155 947,71 грн.) за договором купівлі продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р., що також підтверджено представником позивача.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р., згідно з яким, позивач зобовязався передати у власність покупцю природний газ, а відповідач прийняти та оплатити цей природний газ до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобовязань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 ГК України.

Підставою звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення основного боргу в сумі 21 155 947,71 грн., пені в сумі 3 073 106,93 грн., штрафу в розмірі 7% в сумі 1 480 916,34 грн., 3% річних в сумі 156 168,56 грн., інфляційних втрат в сумі 5 390 586,52 грн. є неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо повної та своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р.

З матеріалів справи вбачається, що основний борг в сумі 21 155 947,71 грн. повністю погашений відповідачем, а саме: за період з 03.08.2015р. по 06.08.2015р. відповідач здійснив оплату основного боргу у розмірі 4 155 947,71 грн., а 28.12.2015р. відповідачем перераховано позивачу оплату основного боргу у розмірі 17 000 000 грн.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р., господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на період здійснення платежів (з 03.08.2015р. по 06.08.2015р.) та дату звернення позивача до суду з даним позовом (дата штампу поштового відділення на конверті - 14.08.2015р.), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 4 155 947,71 грн., оскільки основний борг в цій частині був відсутній до порушення провадження у даній справі. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 17 000 000 грн., суд припиняє провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки основний борг в цій частині погашений відповідачем в процесі розгляду справи у суді.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу суд виходить з наступного:

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за період з 15.02.2015р. по 18.06.2015р., інфляційні за період лютий-травень 2015 р., пеню за період з 15.02.2015р. по 18.06.2015р. та штраф у розмірі 7% за порушення виконання відповідачем строків оплати понад 30 днів за зобовязаннями січня 2015р. на суму боргу 5 139 068,02 грн., лютого 2015р. - на суму боргу 7 151 910,48 грн., березня 2015р. - на суму боргу 8 864 969,21 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про теплопостачання» державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Згідно із ч.2 ст.97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

У п. 16 ст. 14 Закону України «Про державний бюджет на 2015р.» встановлено, що у 2015 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами частини третьої статті 15, частини третьої статті 29 і частини третьої статті 30 Бюджетного кодексу України, спрямовуються на реалізацію програм та заходів, визначених частиною четвертою статті 30 Бюджетного кодексу України, а кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з відповідними пунктами статей 11, 12 і 13 цього Закону, спрямовуються відповідно на, зокрема: субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (за рахунок джерел, визначених пунктами 8 і 9 статті 11 цього Закону).

Так, Постановою КМУ від 04.06.2015р. № 375 «Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню» затверджено Порядок та умови надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Ці Порядок та умови визначають механізм надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (п.1 Порядку та умов).

У п.п. 2.,3. Порядку та умов встановлено, що перерахування субвенції здійснюється на суму заборгованості, що утворилася на початок місяця, в якому проводяться розрахунки, і не погашена на дату укладення договору про організацію взаєморозрахунків; підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання і водовідведення населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобовязанні під час здійснення розрахунків за електричну енергію та природний газ, згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату укладення такого договору.

Кількість сторін зазначеного договору є необмеженою та визначається такою кількістю учасників розрахунків, виконання договору якими забезпечить погашення заборгованості та надходження до державного бюджету коштів у повному обсязі.

Учасниками розрахунків є: територіальні органи Казначейства; структурні підрозділи з питань фінансів обласних, районних, Київської міської, районних у м. Києві держадміністрацій або структурні підрозділи з питань фінансів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад; надавачі послуг та їх правонаступники; субєкти господарювання, що здійснюють відведення та очищення стічних вод; газодобувні підприємства, ПАТ «Укрнафта», Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її філії, дочірні підприємства і компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом; підприємства, що здійснюють передачу та постачання електричної енергії; державне підприємство «Енергоринок»; державне підприємство «НЕК «Укренерго»; енергогенеруючі компанії; субєкти господарювання, що здійснюють постачання та/або споживання вугільної продукції; державне підприємство «Вугілля України»; вугледобувні підприємства.

Учасниками розрахунків можуть бути субєкти господарювання незалежно від форми власності.

Взаєморозрахунки можуть бути проведені між надавачами послуг.

Із субєктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу, та енергопостачальниками або газодобувними підприємствами проводяться розрахунки з погашення кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії.

Казначейство перераховує субвенцію відповідно до Порядку перерахування міжбюджетних трансфертів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 грудня 2010 р. № 1132 (Офіційний вісник України, 2010 р., № 96, ст. 3399), і Порядку казначейського обслуговування державного бюджету за витратами, затвердженого Мінфіном.

Розрахунки з погашення заборгованості за рахунок джерел, визначених статтею 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», проводяться шляхом залучення коштів з єдиного казначейського рахунка.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про теплопостачання» збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Судом встановлено, що на виконання приписів вказаної постанови між сторонами у справі, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Донецької області, Департаментом фінансів Донецької облдержадміністрації, Управлінням державної казначейської служби України у Марїнському районі Донецької області, Фінансовим управлінням Марїнської районної державної адміністрації Донецької області, Марїнською районною державною адміністрацією та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (сторона остання) укладено відповідний договір про організацію взаєморозрахунків № 376/375-в/1 від 14.12.2015р., відповідно до якого сторони зобовязалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання як сплату розстрочених податкових зобовязань з рентної плати за користування підприємствами нафтогазової галузі надрами для видобування природного газу, що спрямовується на формування ресурсу природного газу для населення, та відсотків, нарахованих на суму таких зобовязань, до державного бюджету не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунки; забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору, а також засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору. Сума договору складає 17 000 000грн.

Факт виконання відповідачем зобовязань за цим договором підтверджується платіжним дорученням № 13 від 28.12.2015р.

Отже, для застосування штрафних санкцій, передбачених договором поставки природного газу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Як свідчать фактичні обставини справи, розрахунок за поставлений у січень-березень 2015р. природний газ на суму 17 000 000 грн. відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків № 376/375-в/1 від 14.12.2015р.

З огляду на викладене, підстави для застосування штрафних санкцій та нарахування 3% річних та інфляційних за зобовязаннями січня 2015р. на суму боргу 983 120,31 грн., лютого на суму боргу 7 151 910,48 грн., березня 2015р. на суму боргу 8 864 969,21 грн. відсутні, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015р. за результатами розгляду заяви Комунального підприємства «Славутське житлово-комунальне обєднання» про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 02.04.2015р. у справі №924/1230/14, у якій зазначено про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій, передбачених умовами договору поставки природного газу, та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Відповідно до ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Водночас, погашення заборгованості у розмірі 4 155 947,71 грн. за зобовязаннями січня 2015р. відбулося з порушенням строків, визначеними у договорі № 3-1-2014/057-ПР від 23.12.2014р. та поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, а тому правомірним є нарахування позивачем пені, штрафу, 3% річних та інфляційних на суму боргу 4 155 947,71 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому вимогами ч.1ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», сума 3% річних за період з 15.02.2015р. по 18.06.2015р., виходячи із суми боргу в розмірі 4 155 947,71 грн. за зобовязаннями січня 2015р., становить 42 356,51 грн., а отже, позовні вимоги в цій частині задовольняються судом в частково у визначеному судом розмірі.

Згідно з пунктом 6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої Наказом Державного комітету статистки України від 27 липня 2007 року № 265 індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

У пунктах 3.1, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Датою виникнення заборгованості за зобовязаннями попереднього місяця за договором є 15-те число наступного місяця, а отже такий місяць є не повним. Крім того, з розрахунку позивача вбачається, що обчислення інфляційних втрат здійснюється з 1-го числа місяця в якому мав здійснюватися платіж, тобто нарахування інфляції здійснюється за період, коли заборгованість ще не виникла, що є неприпустимим в силу приписів статті 625 ЦК України.

Таким чином, при визначенні початкової дати нарахування інфляційних втрат слід вважати 1-ше число місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», виходячи із суми боргу в розмірі 4 155 947,71 грн. за зобовязаннями січня 2015р. та з урахуванням вірно встановленого періоду з березня по травень 2015р., сума інфляційних втрат становить 1 209 001,10 грн., у звязку з чим позовні вимоги в цій частині задовольняються судом частково у визначеному судом розмірі.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

За приписами статей 611, 612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобовязання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 ЦК України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Такі види забезпечення виконання зобовязання як пеня та штраф, їх розмір встановлено ч.ч. 2,3 ст. 549 ЦК України, ч.ч.2,6 ст. 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 № 543-96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 вказаного Закону).

Відповідно до ч.4 ст. 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У пункті 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього Договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

За здійсненим господарським судом перерахунком, виконаним за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», виходячи із суми боргу в розмірі 4 155 947,71 грн. за зобовязаннями січня 2015р. сума пені за період з 15.02.2015р. по 18.06.2015р. складає 806 481,58 грн., а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються у визначеному судом розмірі.

За здійсненим господарським судом перерахунком штрафу за прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати природного газу у січні 2015р. понад 30 днів, виходячи із суми боргу в розмірі 4 155 947,71 грн., розмір штрафу складає 290 916,34 грн., а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються у визначеному судом розмірі.

У задоволенні клопотання відповідача від 02.11.2015р. за вх. № 17701/15 про зупинення провадження у справі № 905/1490/15 судом відмовлено, з огляду на те, що у разі встановлення в рішенні суду у справі про визнання договору недійсним обставин, які можуть мати суттєве значення для вирішення даного спору, відповідач відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України не позбавлений права звернутись до господарського суду із заявою про перегляд рішення суду у даній справі № 905/1490/15 за нововиявленими обставинами.

Клопотання відповідача від 09.12.2015р. за вх. № 22657/15 про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача газотранспортного підприємства також залишене судом без задоволення з огляду на його необґрунтованість, оскільки на момент отримання вказаного клопотання матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про спірність питання щодо обсягів поставленого відповідачу природного газу. Більш того, всі акти приймання-передачі природного газу за період січень-березень 2015р. підписані позивачем та відповідачем без жодних заперечень, а тому залучення до участі у справі газотранспортної організації, яка може надати відомості щодо обсягів фактично поставленого та прийнятого природного газу є недоцільним.

За приписами статті 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, п.1-1 ч. 1 ст.80, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність «ДТЕК Східенерго» (85612, Донецька область, Марїнський район, місто Курахове, вулиця Плеханова, будинок № 34; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок № 6; ) 42 356 (сорок дві тисячі триста пятдесят шість) грн. 51 коп. 3% річних, 1 209 001 (один мільйон двісті девять тисяч одна) грн. 10 коп. інфляційних, 806 481 (вісімсот шість тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 58 коп. пені, 290 916 (двісті девяносто тисяч девятсот шістнадцять) грн. 34 коп. штрафу, 45 238 (сорок пять тисяч двісті тридцять вісім) грн. 49 коп. судового збору.

3. Провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність «ДТЕК Східенерго» (85612, Донецька область, Марїнський район, місто Курахове, вулиця Плеханова, будинок № 34; ) основного боргу в сумі 17 000 000 грн. припинити.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складене 25 січня 2016р.

Головуючий суддя Л.В. Ніколаєва

Суддя Я.О. Левшина

Суддя О.М. Шилова