ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року Справа № 915/2004/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: Старчика А.А., - дов. №14-90 від 18.04.2014,

представника відповідача: не з'явився,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енетеп"

(55200, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Гагаріна, 17),

про: стягнення 16902,99 грн., з яких: 7622,7 грн. основного боргу, 2554,82 грн. пені, 6325,22 грн. збитків від інфляції, 400,25 грн. - 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ "Енетеп" 7622,7 грн. основного боргу, 2554,82 грн. пені, 6325,22 грн. збитків від інфляції, 400,25 грн. - 3% річних за порушення умов договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач всупереч умовам договору та чинному законодавству не розрахувався за спожитий природний газ своєчасно, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Під час розгляду справи, представник позивача підтримав доводи, викладені у позові.

15.01.2016 за вх.№1093/16 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.55-58), в якому відповідач зазначає наступне:

- позивачем, в порушення п.6.5 Договору №2367/14-КП-22 від 12.02.2014, не надано розрахунків заборгованості споживача узгоджених з останнім;

- сума боргу за природний газ за спірний період нарахована позивачем безпідставно, оскільки застосована позивачем Методика визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення, у разі якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, не відповідає рішенню Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва №6 від 29.10.2012;

- позивачем безпідставно нараховані збитків від інфляції та 3% річних, оскільки їх нарахування та стягнення не передбачено умовами договору.

Представник відповідача у судові засідання не з'являвся, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення від 04.12.2015 та 20.01.2016 (а.с.54, 83).

Враховуючи належне повідомлення відповідача про судовий розгляд справи та надання відзиву з викладенням позиції відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 01.02.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

12.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енетеп" було укладено договір купівлі-продажу природного газу №2367/14-КП-22 (надалі - Договір №2367/14-КП-22) (а.с.16-21), згідно якого продавець (позивач у справі) зобов'язався передати у власність покупцю (відповідач у справі) у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору №2367/14-КП-22 сторони домовились, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 7,0 тис. куб. м.

За умовами п.5.2 Договору №2367/14-КП-22 ціна за 1000 куб. м газу становить 3113,0 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20 %. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3462,26 грн., крім того ПДВ - 20 % - 692,45 грн., всього з ПДВ - 4154,71 грн.

В подальшому, сторони уклали ряд Додаткових угод, якими внесли зміни до п.5.2 Договору №2367/14-КП-22 щодо ціни газу та у п.2.1 Договору №2367/14-КП-22 щодо обсягів споживання газу (а.с.22-28).

Термін та щомісячний обсяг поставки газу сторони узгодили пунктом 2.1 Договору №2367/14-КП-22 з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року включно.

За умовами п.11 Договору №2367/14-КП-22, початок строку його дії встановлено сторонами з дати підписання та скріплення підписів печатками сторін; в частині реалізації газу договір до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору №2367/14-КП-22 позивачем, протягом січня - березня 2014 року та жовтня - грудня 2014 року, було поставлено відповідачу 3,230 тис. куб. м природного газу на загальну суму 16177,66 грн., що підтверджується копіями актів приймання-передачі від 31.01.2014, 28.02.2014, 31.03.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 31.12.2014 (а.с.29-34) та не заперечується відповідачем.

У відповідності до п.6.1 Договору №2367/14-КП-22, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до абз.2 п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (ч.2 ст.252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Таким чином, умови укладеного між сторонами договору передбачали остаточну оплату газу поставленого відповідачу у січні 2014 року - 14.02.2014 (включно), газу поставленого у лютому 2014 року - 14.03.2014 (включно), газу поставленого у березні 2014 року - 14.04.2014 (включно), газу поставленого у жовтні 2014 року - 14.11.2014 (включно), газу поставленого у листопаді 2014 року - 14.12.2014 (включно) та газу поставленого у грудні 2014 року - 14.01.2015 (включно).

При цьому, відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем на виконання умов Договору №2367/14-КП-22 було перераховано на рахунок позивача, в якості оплати поставленого природного газу, грошові кошти в сумі 8554,96 грн., що підтверджується довідкою позивача про сальдо за період з 01.01.2014 по 31.08.2015 (а.с.35) та довідкою позивача про операції за період з 01.01.2014 по 31.08.2015 (а.с.36).

Таким чином, відповідач, всупереч умовам договору та приписам чинного законодавства за спожитий природний газ розрахувався частково. Борг відповідача перед позивачем станом на дату подання позову складав 7622,7 грн. (16177,66 грн. - 8554,96 грн.).

На час прийняття рішення у справи відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за спожитий природний газ на загальну суму 7622,7 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на безпідставність визначення позивачем обсягів спожитого ним природного газу, через невідповідність Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення, у разі якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів, рішенню Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва №6 від 29.10.2012, судом до уваги не приймається, оскільки на момент виникнення та існування правовідносин сторін по Договору №2367/14-КП-22 (2014 рік), наказ Міністерства палива та енергетики №288 від 15.07.2010, яким зазначена Методика була затверджена, втратив чинність на підставі наказу того ж міністерства №730 від 11.10.2013.

За приписами ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у загальній сумі 400,25 грн., з яких за зобов'язаннями січня 2014 року - 3% річних нараховані за період з 15.02.2014 по 19.01.2015 у сумі 103,16 грн.; за зобов'язаннями лютого 2014 року - 3% річних нараховані за період з 15.03.2014 по 23.02.2015 у сумі 91,27 грн.; за зобов'язаннями березня 2014 року - 3% річних нараховані за період з 15.04.2014 по 21.08.2015 у сумі 69,61 грн.; за зобов'язаннями жовтня 2014 року - 3% річних нараховані за період з 15.11.2014 по 21.08.2015 у сумі 44,52 грн.; за зобов'язаннями листопада 2014 року - 3% річних нараховані за період з 15.12.2014 по 21.08.2015 у сумі 36,12 грн.; за зобов'язаннями грудня 2014 року - 3% річних нараховані за період з 15.01.2015 по 21.08.2015 у сумі 55,57 грн.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем та дійшов наступних висновків.

При нарахуванні 3% річних по зобов'язанням січня - березня 2014 року позивачем не були враховані приписи п.1.9 Постанови Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», за якими день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань, річних та пені, та здійснено нарахування 3% річних у тому числі у день фактичної оплати відповідачем заборгованості. При нарахуванні 3% річних по зобов'язанням листопада 2014 року позивачем не були враховані вимоги ч.5 ст.254 ЦК України.

Судом розмір 3% річних за зобов'язаннями січня - березня 2014 року та листопада 2014 року уточнено, виходячи з наступного.

Оскільки, позивачем при нарахуванні річних було включено у період нарахування день фактичної оплати, суд здійснив перерахунок 3% річних без врахування днів фактичної оплати відповідачем заборгованості за спожитий природний газ за наступні періоди:

- за зобов'язаннями січня 2014 року:

за період з 15.08.2014 по 18.12.2014 (126 днів), виходячи із суми боргу 4075,78 грн.: 4075,78 грн. х 3% х 126 дн. / 365 дн. = 42,21 грн.;

- за зобов'язаннями лютого 2014 року:

за період з 15.09.2014 по 18.01.2015 (126 днів), виходячи із суми боргу 3315,47 грн.: 3315,47 грн. х 3% х 126 дн. / 365 дн. = 34,34 грн.;

за період з 19.01.2015 по 20.01.2015 (2 дн.), виходячи із суми боргу 2939,35 грн.: 2939,35 грн. х 3% х 2 дн. / 365 дн. = 0,48 грн.;

за період з 21.01.2015 по 08.02.2015 (19 днів), виходячи із суми боргу 2582,65 грн.: 2582,65 грн. х 3% х 18 дн. / 365 дн. = 4,03 грн.;

за період з 09.02.2015 по 19.02.2015 (11 днів), виходячи із суми боргу 2225,95 грн.: 2225,95 х 3% х 10 дн. / 365 дн. = 2,01 грн.;

- за зобов'язаннями березня 2014 року:

за період з 15.10.2014 по 22.02.2015 (131 день), виходячи із суми боргу 2006,72 грн.: 2006,72 грн. х 3% х 131 дн. / 365 дн. = 21,61 грн.;

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на приписи зазначеної статті та п.6.1 Договору №2367/14-КП-22, днем прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання за поставлений у листопаді 2014 року природний газ слід вважати 16.12.2014, оскільки 14.12.2014 припадає на неділю, а перший наступний робочий день - це 15.12.2014. Відповідно, простроченим платіж буде вважатись з 16.12.2014.

Таким чином, нарахування 3% за зобов'язанням листопада 2014 року має здійснюватись за період з 16.12.2014 по 05.02.2015 (52 дні), виходячи із суми боргу 1757,49 грн.: 1757,49 грн. х 3% х 52 дн. / 365 дн. = 7,51 грн.

Розрахунки 3% річних за простроченими зобов'язаннями жовтня 2014 року та грудня 2014 року виконані позивачем вірно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню підлягають 3% річних у загальній сумі 399,34 грн. (102,83 + 91,0 + 69,45 + 44,52 + 35,97 + 55,57).

В частині стягнення 3% річних у сумі 0,91 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України, позивач також просить стягнути з відповідача збитки від інфляції в сумі 6325,22 грн. за період з лютого 2014 року по липень 2015 року.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок збитків від інфляції, суд дійшов наступних висновків.

Згідно абз.2 п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При здійсненні розрахунку індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату № 265 від 27.07.2007 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Отже при стягненні інфляційних за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, якщо термін прострочення становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується, вказана правова позиція також зазначена в Постанові Вищого Господарського Суду України по справі №29/75-10-1823 від 24.11.2010, по справі №4/54-10-18-18 від 19.01.2011 та по справі №915/727/13 від 30.10.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку позивача збитки від інфляції за зобов'язаннями січня 2014 року ним нараховані ним починаючи з лютого 2014 року, в якому відповідач мав здійснити оплату. Аналогічна ситуація і по решті рахунків.

Однак, як зазначалось вище, найменший період визначення становить місяць, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

Враховуючи, що позивачем нараховані інфляційні за періоди прострочення виконання відповідачем зобов'язання, які не дорівнюють календарному місяцю, то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних розрахунків:

1) по рахунку січня 2014 року - за період з березня по грудень 2014 року; сума боргу на початок періоду 4075,78 грн.; сумарний індекс інфляції склав 123,88%; збитки від інфляції 973,18 (4075,78 х 123,88% - 4075,78).

2) по рахунку лютого 2014 року:

- за період з квітня 2014 року по січень 2015 року; сума боргу на початок періоду 3315,47 грн.; сумарний індекс інфляції склав 124,97%; збитки від інфляції 827,81 (3315,47 х 124,97% - 3315,47).

- за лютий 2015 року; сума боргу на початок періоду 2225,95 грн.; сумарний індекс інфляції склав 105,3%; збитки від інфляції 117,98 (2225,95 х 105,3% - 2225,95).

Всього: 827,81 + 117,98 = 945,79 грн.

3) по рахунку березня 2014 року:

- за період з травня 2014 року по лютий 2015 року; сума боргу на початок періоду 2006,72 грн.; сумарний індекс інфляції склав 127,39%; збитки від інфляції 549,59 (2006,72 х 127,39% - 2006,72).

- за березень, квітень 2015 року; сума боргу на початок періоду 1650,16 грн.; сумарний індекс інфляції склав 126,31%; збитки від інфляції 434,19 (1650,16 х 125,31% - 1650,16).

- за травень 2015 року; сума боргу на початок періоду 1197,57 грн.; сумарний індекс інфляції склав 102,2%; збитки від інфляції 26,35 (1197,57 х 102,2% - 1197,57).

- за червень 2015 року; сума боргу на початок періоду 997,46 грн.; сумарний індекс інфляції склав 100,4%; збитки від інфляції 3,99 (997,46 х 100,4% - 997,46).

Всього: 549,59 + 434,19 + 26,35 + 3,99 = 1014,12 грн.

4) по рахунку жовтня 2014 року:

- за період з грудня 2014 року по липень 2015 року; сума боргу на початок періоду 1934,35 грн.; сумарний індекс інфляції склав 143,48%; збитки від інфляції 841,04 грн. (1934,35 х 143,48% - 1934,35).

5) по рахунку листопада 2014 року:

- за період з січня по липень 2015 року; сума боргу на початок періоду 1757,49 грн.; сумарний індекс інфляції склав 139,3%; збитки від інфляції 690,7 грн. (1757,49 х 139,3% - 1757,49).

За вказаних обставин, стягненню з відповідача підлягають збитки від інфляції у загальній сумі 4464,83 грн. (973,18 + 945,79 + 1014,12 + 841,04 + 690,7)

В частині стягнення збитків від інфляції у сумі 1860,39 грн. слід відмовити.

Що стосується заперечень відповідача з приводу неправомірності нарахування збитків від інфляції та 3% річних слід зазначити, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних є способом захисту майнового права кредитора, які застосовуються на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у разі настання факту порушення грошового зобов'язання, та не потребують додаткового погодження сторонами договору.

За приписами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема одним із правових наслідків виділяється сплата неустойки

На підставі п.7.2 Договору №2367/14-КП-22 та у відповідності до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" №543/96-ВР від 22.11.1996 (із змінами та доповненнями) та ч.6 ст.232 ГК України, позивачем нарахована пеня в сумі 2554,82 грн., з яких за зобов'язаннями січня 2014 року - пеня нарахована за період з 15.02.2014 по 14.08.2014 у сумі 363,92 грн.; за зобов'язаннями лютого 2014 року - пеня нарахована за період з 15.03.2014 по 14.09.2014 у сумі 333,37 грн.; за зобов'язаннями березня 2014 року - пеня нарахована за період з 15.04.2014 по 14.10.2014 у сумі 220,85 грн.; за зобов'язаннями жовтня 2014 року - пеня нарахована за період з 15.11.2014 по 14.05.2015 у сумі 405,89 грн.; за зобов'язаннями листопада 2014 року - пеня нарахована за період з 15.12.2014 по 14.06.2015 у сумі 417,85 грн.; за зобов'язаннями грудня 2014 року - пеня нарахована за період з 15.01.2015 по 14.07.2015 у сумі 812,94 грн.

Відповідно до п.9.3 Договору №2367/14-КП-22, строк у межах якого сторони можуть звернутись з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, сторони узгодили тривалістю у п'ять років.

Таким чином, позивачем не пропущений строк позовної давності для стягнення пені за вказані періоди.

В той же час, при перевірці розрахунку пені судом встановлено, що виконання грошового зобов'язання за поставлений у листопаді 2014 року природний газ слід вважати простроченим з 16.12.2014, оскільки 14.12.2014 припадає на неділю, а перший наступний робочий день - це 15.12.2014. Відповідно, нарахування позивачем пені з 15.12.2014 є неправомірним.

Судом розмір пені нарахованої за зобов'язаннями листопада 2014 року уточнено, виходячи з наступного розрахунку: борг відповідача за поставлений у листопаді 2014 року природний газ станом на 16.12.2014 становив 1757,49 грн., період нарахування з 16.12.2014 по 05.02.2015 (52 дн.), ставка НБУ- 14%, подвійна ставка НБУ - 28%:

1757,49 х 28 % х 52 дн. / 365 дн. = 70,11 грн.

Нарахування позивачем пені за іншими періодами здійснено правомірно, з дотриманням приписів чинного законодавства.

Таким чином, загальний розмір пені за неналежне виконання відповідачем зобов'язань з січня по березень 2014 року та з жовтня по грудень 2014 року, який підлягає стягненню з відповідача, становить 2553,47 грн. (363,92 +333,37 +220,85 +405,89 +416,5 +812,94).

В частині стягнення пені у сумі 1,35 грн. слід відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 821,84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енетеп", 55200, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Гагаріна, 17 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6 (п/р 1 в АТ "Ощадбанк", код банку 300465, ) 7622,7 грн. основного боргу, 2553,47 грн. пені, 4464,83 грн. збитків від інфляції, 399,34 грн. - 3% річних та 1083,78 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 08 лютого 2016 року

Суддя М.В.Мавродієва