РІШЕННЯ

04.02.2016Справа №910/29652/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/29652/15

за позовом комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та

утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району» м. Києва, м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Атум-2003», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7», м. Київ,

про розірвання договору,

за участю представників:

позивача - Воробйов О.В. (довіреність від 21.12.2015 № 1038);

відповідача - не з'явилися;

третьої особи - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Атум-2003» (далі - ТОВ «Атум-2003») про розірвання договору суборенди майна від 30.04.2014 № 67 (далі - Договір).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2015 було порушено провадження у справі № 910/29652/15; призначено розгляд справи на 12.01.2016; залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Авантаж 7» (далі - ТОВ «Авантаж 7»); у порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації; далі - КМР, КМДА) та комунального підприємства «Київблагоустрій» (далі - КП «Київблагоустрій») інформацію щодо надання земельної ділянки за адресою: м. Київ, проспект Науки, 53, на розміщення АГЗП.

08.12.2015 від КП «Київблагоустрій» надійшла відповідь на ухвалу суду від 26.11.2015, в якій вказане підприємство повідомило суд про неможливість надати витребувану інформацію у зв'язку з тим, що не є її розпорядником.

11.01.2016 відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника.

Представником позивача у судовому засіданні 12.01.2016 було подано клопотання про продовження строку розгляду спору.

Суд визнав клопотання сторін обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 12.01.2016 розгляд справи було відкладено на 28.01.2016; продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів; у порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу КМР (КМДА) та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР (КМДА) інформацію щодо надання земельної ділянки за адресою: м. Київ, проспект Науки, 53, на розміщення АГЗП та надання відповідних дозвільних документів на розміщення АГЗП.

22.01.2016 Головне управління земельних ресурсів КМР (КМДА) подало суду лист на виконання вимог ухвали суду від 26.11.2015, в якому вказало таке:

- згідно даних міського земельного кадастру земельна ділянка площею 27855,52 кв.м. по просп. Науки, 53 (код 82:414:026) обліковується за Підприємством на підставі технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування;

- у Департаменті земельних ресурсів зареєстровано документацію із землеустрою (А-3475) щодо відведення земельної ділянки площею 2,80 га Підприємства для експлуатації та обслуговування виробничої бази по просп. Науки, 53 у Голосіївському районі м. Києва;

- погоджена згідно чинного законодавства документація із землеустрою для підготовки рішення КМР з порушеного питання до Департаменту не надходила;

- станом на 31.12.2012 документи, що посвідчують право користування зазначеною земельною ділянкою в Департаменті не зареєстровано;

- одночасно інформуємо, що з 01.01.2013 набрали чинності зміни у законодавстві України в частині розмежування земель державної і комунальної власності, здійснення державної реєстрації земельних ділянок та прав на них відповідно до яких, ведення Державного кадастру в м. Києві здійснюється виключно Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, а реєстрація прав на земельні ділянки - Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві та нотаріусами (у випадках, передбачених законом).

28.01.2016 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке:

- підставою укладення Договору стало існування попередніх договірних відносин між сторонами за договором оренди від 30.04.2014 № 66 (далі - Договір № 66), відповідно до підпункту 7.1.3 пункту 7.1 якого орендар має право передавати орендоване майно в суборенду третім особам;

- згідно з пунктом 9.1 Договору він вступає в дію з 01.05.2014 і діє до 30.04.2015. При цьому, пунктом 9.3 Договору визначено, що якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не вимагатиме його припинення, то Договір вважається продовженим на тих самих умовах на наступний календарний рік;

- у період з 30.03.2015 по 30.04.2015 позивач не звертався до відповідача з вимогою про припинення строку дії Договору;

- лист Підприємства від 09.09.2015 № 723 адресований директору ТОВ «Атум-2003» щодо припинення дії договору суборенди не може бути використаний як одна із умов для розірвання Договору. По-перше, він виготовлений у порушення договірних відносин, оскільки мав бути складеним не пізніше 30.03.2015. По-друге, у матеріалах справи відсутні відомості про його вручення відповідачу навіть у пропущений строк;

- таким чином, строк дії Договору є продовженим ще на один рік, а саме до 30.04.2016;

- крім того, у період з 30.04.2015 позивач продовжує щомісячно отримувати суборендну плату у сумі 2 400 грн. та жодного разу не вчиняв дії щодо їх повернення відповідачу на тій підставі, що договірні відносини уже припинені;

- отже, між сторонами продовжують існувати договірні відносини, а доводи позивача суперечать умовам Договору та положенням законодавства України.

У судовому засіданні 28.01.2016 було оголошено перерву до 04.02.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

01.02.2016 Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища подав суду відповідь на ухвалу суду (лист від 27.01.2016 № 064-636), в якому вказав таке:

- функції видачі дозволів на розміщення відходів, дозволів на спецводокористування та дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря передано Управлінню Департаменту 18.05.2013. Крім того, Управління Департаменту не є правонаступником ліквідованого Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Києві, а інформаційна база Управлінню Департаменту Держуправлінням не передавалася;

- враховуючи вищевикладене, повідомляємо, що за період виконання дозвільних функцій Управлінням Департаменту не видавалися дозвільні документи на земельну ділянку для розміщення АГЗП за адресою: м. Київ, проспект Науки, 53.

04.02.2016 відповідач подав суду клопотання про витребування у Підприємства та ТОВ «Авантаж 7» такого:

- для дослідження у судовому засіданні від Підприємства та (або) ТОВ «Авантаж 7» належним чином завірену копію Договору №66, укладеного Підприємством і ТОВ «Авантаж 7»;

- ТОВ «Авантаж 7» відомості про те, чи є пролонгованим Договір № 66 на строк до 30.04.2016 та чи не заперечувало ТОВ «Авантаж 7» як орендодавець факт продовження дії договору на зазначений строк.

Відповідно до частин першої та другої статті 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Суд визнав клопотання відповідача щодо витребування доказів необґрунтованим, оформленим з порушенням вимог статті 38 ГПК України та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки, ТОВ «Атум-2003» не довело необхідності вказаних документів, як доказів у даній справі та не підтвердило неможливість самостійного отримання вказаних документів.

У судовому засіданні 04.02.2016 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду третя особа не виконала.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, про оголошення перерви у судовому засіданні до 04.02.2016 представника відповідача було повідомлено під розпис, що підтверджується розпискою від 28.01.2016, а третю особу було повідомлено телефонограмою від 29.01.2016.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 04.02.2016 за наявними в ній матеріалами (стаття 75 ГПК України).

У судовому засіданні 04.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Наказом Комунальної корпорації "Київавтодор" №105 від 23.06.2006 "Про переобладнання транспортних засобів корпорації "Київавтодор" для роботи на скрапленому газі" визначено начальникам структурних підрозділів рекомендувати розширити асортимент використання видів палива для роботи транспортних засобів шляхом установки станцій для заправки скрапленим газом пропан-бутан, здійснити переобладнання транспортних засобів для роботи на скрапленому газі пропан-бутан; всі роботи пов'язані з установкою та переобладнанні тз провести на договірних засадах.

30.04.2014 ТОВ «Авантаж 7» (орендодавець) та Підприємством (орендар) було укладено Договір № 66, за умовами якого:

- орендодавець зобов'язується передати орендареві, а орендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування обладнання (АГЗП модульного типу вартістю 50 000 грн.) та зобов'язується сплачувати орендодавцеві орендну плату (пункт 1.1 Договору № 66);

- майно, що орендується згідно з Договором № 66 передається орендодавцем в оренду та приймається орендарем в строкове, платне користування для здійснення заправки транспортних засобів скрапленим газом пропан-бутаном за адресою: м. Київ, проспект Науки, 53 (пункт 2.1 Договору № 66);

- орендар має право передавати майно, що орендується за Договором № 66 за письмовою згодою орендодавця в суборенду третім особам (підпункт 7.1.3 пункту 7.1 Договору № 66);

- Договір № 66 вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (пункт 10.1 Договору № 66);

- строк Договору № 66 починає свій перебіг 01.05.2014 та закінчується 30.04.2015 (пункт 10.2 Договору № 66);

- закінчення строку Договору № 66 не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору № 66 (пункт 10.6 Договору № 66);

- якщо інше прямо не передбачено Договором № 66 або чинним в Україні законодавством, Договір № 66 може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до Договору № 66 (пункт 10.6 Договору № 66);

- Договір № 66 вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до Договору № 66, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді Договорі № 66 або у чинному в Україні законодавстві (пункт 10.7 Договору № 66).

Договір № 66 підписано уповноваженими особами, а саме, від третьої особи -директором Хорошиловим Романом Вячеславовичем, який діяв на підставі статуту, та від позивача - начальником Маковецьким Віктором Леонідовичем, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір № 66 у встановленому порядку не оспорено, не розірвано, не визнано недійсним.

30.04.2014 ТОВ «Атум-2003» (суборендар) та Підприємством (суборендодавець) було укладено Договір, за умовами якого:

- суборендодавець зобов'язується передати суборендареві, а суборендар зобов'язується прийняти в строкове платне користування автомобільний газозаправний (АГЗП) модульного типу за адресою: м. Київ, проспект Науки, 53, та зобов'язується сплачувати суборендодавцеві орендну плату (пункт 1.1 Договору);

- право суборендодавця на передачу, визначеного у пункті 1.1 Договору майна в суборенду передбачене Договором № 66 (пункт 1.3 Договору);

- майно, що орендується згідно з Договором передається суборендодавцем в оренду та приймається суборендарем в строкове, платне користування для здійснення заправки транспортних засобів скрапленим газом пропан-бутаном за адресою: м. Київ, проспект Науки, 53 (пункт 2.1 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 01.05.2014 до 30.04.2015, але в будь-якому випадку не може перевищувати строк дії основного договору оренди, зазначеного у пункті 1.3 Договору (пункт 9.1 Договору);

- кожна із сторін може достроково вимагати припинення дії Договору, письмово повідомивши про це іншу сторону за один місяць (пункт 9.2 Договору);

- якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, то договір вважається продовженим на тих самих умовах на наступний календарний рік (пункт 9.3 Договору);

- закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (пункт 9.4 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від відповідача -директором Аврамчуком Максимом Анатолійовичем, який діяв на підставі статуту, та від позивача -начальником Маковецьким Віктором Леонідовичем, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено, не визнано недійсним.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже, укладений позивачем і третьою особою Договір № 66 за своєю правовою природою є договором з оренди майна.

Статтею 774 ЦК України передбачено, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Отже, укладений позивачем і відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором із суборенди (піднайму) майна.

Позивач просить суд розірвати Договір, посилаючись на те, що:

- строк Договору не може перевищувати строк Договору № 66 (один рік, а саме до 30.04.2015);

- 09.09.2015 Підприємство надіслало ТОВ «Атум-2003» лист про закінчення Договору та вимагало повернення майна.

Разом з тим, позивач не подав суду жодного документального підтвердження надсилання відповідачу вказаного листа.

У свою чергу, ТОВ «Атум-2003» заперечувало у відзиві щодо отримання від Підприємства листів такого змісту.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Позивачем документально не підтверджено наявність підстав у розумінні статті 651 ЦК України для розірвання Договору.

Також, відсутні будь які підтвердження наявності обставин для розірвання у розумінні статті 652 ЦК України, а саме у зв'язку з істотною зміною обставин.

Також, позивачем не доведено наявність підстав для розірвання Договору на підставах, визначених статтею 783 ЦК України, в якій зазначено, що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Отже, підстав для розірвання Договору не вбачається.

Що ж до твердження позивача про закінчення строку Договору № 66, то слід вказати таке.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму (частина друга статті 774 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до статті 764 якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Підприємство не подало суду доказів того, що: позивач припинив користуватися обладнанням після 30.04.2015; вжив заходи передбачені пунктом 9.3 Договору, а саме за місяць до закінчення терміну дії Договору (30.04.2015) вимагав його припинення шляхом надсилання до відповідача відповідного листа; отримував від третьої особи як наймодавця заперечення протягом одного місяця після 30.04.2015 щодо користування Підприємством як наймачем обладнанням.

Таким чином, Договір № 66 в порядку статті 764 ЦК України є поновленим на один календарний рік; доказів протилежного суду не подано.

З огляду на поновлення Договору № 66 та відсутності вжиття заходів передбачених пунктом 9.3 Договору, Договір також є пролонгованим.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3 Постанови 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів (у розумінні статі 32 ГПК України) наявності обставин та підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

Водночас , господарський суд дійшов висновку про наявність ознак неналежного використання комунального майна. Так, вбачається, що з метою виконання Наказу №105 від 23.06.06 позивач уклав угоду про оренду станції для заправки скрапленим газом пропан-бутан. з наказу вбачається , що такій захід має бути направлений на задоволення власних потреб позивача в забезпечення заправками скрапленим газом транспортних засобів. Втім того ж дня позивач уклав договір суборенди про передачу в суборенду станції третій особі, у подальшому продовжує договірні відносини. За звичайних обставин, особа (як-от суборендар в даному разі) зацікавлена здійснені операції з купівлі-продажу скрапленого газу з метою отримання прибутку від такої діяльності та в розміщенні газової заправки повинна оформити дозвільну документацію та оформити земельно-майнові питання, що у даному випадку було проігноровано.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 09.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук