донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.02.2016 справа №908/3921/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Колядко Т.М., Радіонової О.О.
за участю представників сторін від позивача від відповідача Боганова О.І., за довіреністю; Череповський В.П., за протоколом; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", м. Бердянськ, Запорізька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від07.10.2015 р. (підписано 26.10.2015 р.)
у справі№ 908/3921/15 (головуючий суддя Кутіщева-Арнет Н.С., судді Кагітіна Л.П., Топчій О.А.)
за позовомДержавного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", м. Бердянськ, Запорізька область
до Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень", м. Бердянськ, Запорізька область
простягнення 71 943,51 грн. боргу за договором № 14 від 03.02.2012р.
В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року до господарського суду звернулось Державне підприємство "Бердянський морський торговельний порт", м. Бердянськ, Запорізька область (Позивач) із позовом до Приватного підприємства "Група науково-промислових досліджень", м. Бердянськ, Запорізька область (Відповідач) про стягнення з відповідача заборгованості 71 943,51 грн. за договором № 14 від 03.02.2012р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.10.2015р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовані положення п.п. 12, 18, 24, 32, 36 Положення про портові збори, затвердженого Постановою КМУ від 12.10.2000р. № 1544, норми ст.ст. 15, 84-86, 88 КТМ України, ст.ст. 629, 901, 903 ЦК України.

Представник позивача у судовому засіданні 18.01.2016р. підтримав доводи апеляційної скарги, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Представники відповідача в судовому засіданні вважали рішення суду законним та обґрунтованим, тому просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами на підставі договору оренди з правами та відповідальністю за використання майна, було укладено договір № 14 від 03.02.2012р. про надання причалів порту для заходу судна судновласника СЧС ''Вера" та надання необхідних портових послуг.

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 Договору, позивач зобов'язався за наявності вільного місця та технічних можливостей, надати відповідачу частину причалу для заходу судна відповідача для здійснення навантажувально-розвантажувальних робіт, а саме: вивантаження із судна своїми силами та засобами живої, охолодженої риби, живих ресурсів моря, живих водних ресурсів та інших продуктів вилову, з подальшою оплатою цих послуг у відповідності до калькуляції позивача, надавати можливість заїзду автотранспорту відповідача на територію порту, проїзд по автошляхам до місця стоянки судна, можливість розвантаження вантажу силами судових команд на автомашини відповідача, та надавати інші послуги у відповідності до поданої заявки відповідача, виставляти відповідачу рахунки для оплати наданих послуг за час знаходження судна в порту на підставі заявок, зазначених у п. 3.3. договору.

Згідно умов розділу 3 Договору № 14 від 03.02.2012р., відповідач зобов'язався за калькуляціями позивача здійснювати плату за здійснення своєї господарської (комерційної) діяльності на території позивача (використання причалів і території позивача при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт, за можливість заїзду автотранспорту відповідача на територію позивача, проїзду по автошляхам до місця стоянки судна, оформлення необхідних документів з допуску на територію порту співробітників та транспорту відповідача) та за інші послуги, у відповідності до поданої заявки відповідача.

Відповідно до п. 3.5. Договору, відповідач зобов'язаний пред'являти судно для огляду і перевірки Інспекції державного портового нагляду (ІДПН), оформлювати в Інспекції кожний прихід/відхід судна. Оплату за оформлення приходу/відходу здійснювати згідно діючих у порту тарифів.

Відповідно до умов п. п. 4.1., 4.4., 4.6., 4.8, 4.9., 4.10 Договору, визначені тарифи та порядок розрахунків.

Пунктом 4.10. Договору передбачено, що у разі зміни ставок на надання за даним договором послуг в результаті перегляду місцевих тарифів, позивач зобов'язується повідомити про це відповідача в строк не менше 10 днів до вводу нових ставок, після чого сторони будуть керуватися цим договором з урахуванням нових ставок з моменту набрання їх чинності.

Про зміну тарифів та вартості послуг у спірний період клієнтам позивача, у тому числі відповідачу, своєчасно повідомлялося відповідними листами з доданням відповідних наказів.

Відповідно до п. 4.9 Договору, по факту виконаних робіт/надання послуг позивач складає акт виконаних робіт/надання послуг в двох примірниках і спрямовує їх відповідачу разом з кінцевим рахунком. Відповідач зобов'язаний протягом 5-ти банківських днів оплатити виставлений рахунок, підписати Акт та повернути один примірник на адресу позивача.

Позивачем за період з 30.06.2012 р. по 12.06.2013р. були виставлені відповідачу рахунки для оплати з урахуванням ПДВ на загальну суму - 71 943,51 грн. за: оформлення приходу та відходу суден - 20 493,85грн., перевірку судна - 1 144,67грн., завірення судового журналу - 412,20грн., заїзд автотранспорту на територію порту - 4 006,34грн., заїзд спеціалізованого автотранспорту на територію порту для бункерування суден дизельним паливом - 2 505,22грн., використання причалів і території порту при виконанні ВРР силами та засобами відповідача - 30 621,11грн., зважування автомашин на автовагах порту - 5 070,29грн., тарування машин на автовагах порту - 5 070,29грн., прийом забруднених вод, з яких не утримується санітарний збір (за підхід т/х "Сборщик-401" та зняття забруднених вод) - 2 418,05грн., а також заборгованість по оплаті портових зборів в розмірі 201,49грн.

Відповідач, в свою чергу, вважає, що дані рахунки є необґрунтованими та такими, що не підлягають сплаті, так як носять подвійний характер платежів за одну і ту ж саму послугу, що входить до складу портових зборів та вже були оплачені за кожний судозахід, шляхом оплати причального збору та сплаченого податку на утримання державних автошляхів з кожного автомобіля.

Статтею 58 Кодексу торговельного мореплавства України, на капітана судна покладається управління судном, у тому числі судноводіння, вжиття всіх заходів, необхідних для забезпечення безпеки плавання, запобігання забрудненню морського середовища, підтримання порядку на судні, запобігання завданню будь-якої шкоди судну, людям, вантажу, що перебувають на ньому. Капітан подає позови щодо дій, викликаних потребами судна.

Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 67 Водний транспорт, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 10.12.2001 року № 863, саме капітан судна відповідає за фінансово-економічні показники роботи судна.

На виконання технологічних операцій технологічного процесу з цілями, передбаченими п. 2.4.5. Правил контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 17.07.2003 року № 545, т/х "Вера" заходив в проміжний порт Бердянськ з урахуванням принципів розмежування адміністративних функцій щодо забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства (п.4 ст.4 Закону України "Про морські порти України"), капітан судна на вимогу порту подав заявку, яка ніяким нормативним документом не передбачена при взаємовідносинах капітана з портом при укладанні публічного договору згідно ст. 633 ЦК України.

Статтею 633 ЦК України не встановлюється певна єдина форма публічних договорів. Тому при вирішенні питання про форму укладення того чи іншого публічного договору необхідно керуватися загальними положеннями ЦК про форму правочинів (ст.ст. 205- 209).

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 ст. 206 ЦК України встановлено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Так, правочини між капітаном судна та позивачем не підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, від відповідача надходили кошти на розрахунковий рахунок позивача у вигляді передоплати по сплаті за портові збори, а тому між сторонами склались відносини у вигляді публічного договору в усній формі.

Строк позовної давності по таким угодам два роки - ст. 389 КТМ України.

Капітан судна та представник служби капітана порту виконували покладені на них Наказом Міністерства інфраструктури України "Про затвердження Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту" № 430 від 27.06.2013 року обов'язки, про що складався акт оформлення приходу та відходу в межах державного нагляду (контролю) за безпекою мореплавства. Державний нагляд (контроль) не є платним, здійснення оплати за проведення таких дій законодавством України не передбачено.

За таких підстав, не підлягають сплаті рахунки за оформлення відходу/приходу та контролю судна з метою безпеки судноплавства у зв'язку з тим, що перевірка судна зі складанням акту та оформлення приходу/відходу є заходами, пов'язаними із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах. Ці процедури проводяться відповідно до Наказів, що пройшли державну реєстрацію: № 545 від 17.07.2003 року та № 430 від 27.06.2013 року.

Т/х "Вера" при кожному судозаході сплачувалися портові збори, в тому числі і корабельний збір, кошти від цього збору прямують на забезпечення заходів з безпеки мореплавства: Розділ II "Корабельний збір" Наказу Міністерства інфраструктури України № 316 від 27.05.2013р., тобто за послуги, у тому числі контролю та оформлення, відповідно до Наказів № 545 від 17.07.2003 року та № 430 від 27.06.2013 року, згідно з якими плата не передбачена, так як оплата цієї послуги входить до корабельного збору.

Крім того, позивачем було заявлено про наявність у відповідача боргу по портовим зборам на загальну суму 201,49 грн.: корабельний збір - борг 11,41 грн., причальний збір - борг 102,80 грн., санітарний збір - борг 16,60 грн., канальний збір - борг 60,23 грн., адміністративний збір - борг 10,45 грн., що не підтверджується матеріалами справи з огляду на наступне.

Позивачем за період з 30.06.2012 р. по 12.06.2013р. було нараховано відповідачу: причальний збір на загальну суму 1 114,07 грн. з урахуванням ПДВ; корабельний збір на загальну суму 503,57 грн. з урахуванням ПДВ; санітарний збір на загальну суму 733,52 грн. з урахуванням ПДВ; канальний збір на загальну суму 2 661,38 грн. з урахуванням ПДВ; адміністративний збір на загальну суму 461,26 грн. з урахуванням

ПДВ, загалом 5 473,80грн.

Судно, згідно п. 1.4 Наказу Міністерства інфраструктури України "Про портові збори" №316 від 27.05.2013 року, сплачувало всі збори до виходу судна із порту.

За вказівкою капітана платежі здійснював морський агент на підставі укладеного між позивачем та ДСД 30.05.12 №1 - УП/О 32972994 ПП "ГНПД" договору № 13 від 24.09.2013 року, тобто при цьому судновласник - відповідач ніякої участі не приймав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій банківських виписок морського агента, який сплачував за дорученням капітана судна, вбачається сплата портових зборів за спірний період на загальну суму 7 683,85 грн., що є підтвердженням переплати, а не наявності боргу (т. 4, а.с. 62-79).

Відповідач, маючи намір здійснювати діяльність на території порту, уклав договір № 14 від 03.02.2012 року, але свою діяльність на території порту за спірним Договором не здійснював, а лише, виконуючи вимоги ст.57 КТМ України, забезпечував судно зі складу, що розташовано за адресою: вул. Кабельників, 1-а, м. Бердянськ, Запорізька область, товарно-матеріальними цінностями з метою досягнення капітаном судна безпечного мореплавства.

Такі дії вбачаються з накладних про внутрішнє переміщення товарно-матеріальних цінностей між складами № 1 та № 2, що належать судну. Згідно з наказом по підприємству відповідача № 017 від 01.06.2013 року, який виданий у зв'язку зі зміною законодавства з 01.06.2013 року, заявок на здійснення господарських справ на території порту відповідачем не надавалось та така діяльність не здійснювалась.

Враховуючи вищезазначене, ст.1 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" №3677-VI від 08.07.2011 року, ст. 15 Кодексу торговельного мореплавства України від 23.05.1995 року № 176/95-ВР, п.2.4.5 Наказу Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства" № 545 від 17.07.2003 року, листи Міністерства інфраструктури України № 8866/4/10-14 від 11.08.2014 року та № 12419/4/10-14 від 12.11.2014 року, абз.2 ст.10 Кодексу торговельного мореплавства України від 23.05.1995 року № 176/95-ВР, т/х "Вера" є торговельним судном для рибного чи іншого морського промислу, тобто не є вантажним та не може перевозити вантажі, у спірний період не здійснював комерційних вантажних рейсів, не є судном каботажного плавання, своєчасно сплачувало портові збори та компенсувало вартість електроенергії.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем необґрунтовано та безпідставно здійснено додаткові калькуляції по вільним тарифам на одні й ті ж самі послуги, що входять до складу портових зборів за Договором №14 від 03.02.2012 року, діяльність за яким відповідач на території порту не здійснював, будь-яких актів виконаних робіт по цьому договору за спірний період не підписував через те, що не замовляв послуг згідно ч. 3 ст. 21 Закону України "Про морські порти України".

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Доказів існування невиконаного відповідачем обов'язку сплатити спірну суму позивачем не надано.

За таких підстав судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 07.10.2015 року у справі № 908/3921/15 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", м. Бердянськ, Запорізька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 07.10.2015 року у справі № 908/3921/15 - залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді Т.М. Колядко

О.О. Радіонова

Надр.5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. до справи

4. ДАГС

5. ГС