Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" січня 2016 р. Справа № 906/24/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 04.01.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - голова правління (НОМЕР_1.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Самбор Агро"

до Відкритого акціонерного товариства "Коростишівське хлібоприймальне підприємство"

про стягнення 1690361,16 грн.

В судовому засіданні 26.01.2016 оголошено перерву до 27.01.2016.

Позивач звернувся до суду з позовом про 845180,58 грн. основного боргу, 845180,58 грн. штрафу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Самбор Агро" (позикодавець/позивач) та Відкритим акціонерним товариством "Коростишівське хлібоприймальне підприємство" (позичальник/відповідач) укладено договір №1 безпроцентної поворотної позики, відповідно до якого позикодавець зобов'язується надати позичальнику фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановленому цим догово ром, а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю у визначений цим договором строк (п.п. 1.1. договору).

Сума позики за договором становить 846000,00 грн. (п.п. 2.2. договору).

Згідно п. 3 договору строк надання позики становить 305 календарних днів з моменту підписання цього договору обома сторонами. Позикодавець перераховує суму позики в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника та вносить в касу підприємства готівку згідно поданого листа-прохання.

Також сторони погодили, що строк повного повернення позики становить 305 календарних днів, з моменту надання суми позики. Позика повертається позичальником згідно з встановленим графіком, до 25 грудня 2015 року в сумі 846000,00 грн., але не пізніше, ніж 28 грудня 2015 року. Сума позики підлягає поверненню тільки шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. Позичальник зобов'язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) в останній день строку, встановленого в п. 4.1 цього договору. Днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її часі на поточний рахунок позикодавця (п. 4 договору).

Відповідно до п.п. 7.1. договору при простроченні повернення позики (її частини) позичальник сплачує штраф у розмірі 100% відсотків від неповерненої суми позики.

Цей договір набирає чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань зо договором (п.п. 9.1. договору).

Відповідачем направлено листи від 17.02.2015, 20.02.2015, 23.02.2015, 16.04.2015 (а.с. 44-47), згідно яких ВАТ "Коростишівське хлібоприймальне підприємство" просила здійснити перерахування коштів для погашення заборгованості по зведеному виконавчому провадженню та для погашення заборгованості по оплаті боргу з ПДВ.

На виконання умов договору позивач здійснив перерахування коштів по зазначеним у відповідних листах призначеннях та реквізитах в загальній сумі 752926,53 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 13-16).

Також ТОВ "Самбор Агро" готівкою надало позику ВАТ "Коростишівське хлібоприймальне підприємство" на суму 92254,05 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів (а.с. 17-20).

В порушення умов договору №1 безпроцентної позики від 16.02.2015 відповідач не повернув отримані кошти позивачу в зазначених в договору строк.

Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу в сумі 845180,58 грн.

Крім цього позивач просить стягнути з відповідача 845180,58 грн. штрафу.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що вимога щодо стягнення штрафу в сумі 845180,58 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного доказу на спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Коростишівське хлібоприймальне підприємство" (12505, Житомирська область, м. Коростишів, вул. Рози Люксембург, 97, ід. код 00953958)

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Самбор Агро" (09634, Київська область, Рокитнянський район, с. Синява, вул. Шевченка, 3, ід. код 39632402) 845180,58 грн. основного боргу та 845180,58 грн. штрафу, а а також 25355,44 грн. сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.02.16

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.