КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 911/3885/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тищенко О.В.

Тарасенко К.В.

секретар Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача: Бондаренко М.Г. - представник

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від третьої особи-1: Качурова С.В. - представник

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український професійний Банк»

на ухвалу господарського суду Київської області

від 16.11.2015 р.

у справі №911/3885/15 (суддя Щоткін О.В.)

а позовом Публічного акціонерного товариства «Український професійний Банк»

до 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ПРОМОУШЕН 1»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНДБЛОКСІНВЕСТМЕНТ»

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічне акціонерне товариство «Авант-Банк»

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вестер Плюс»

про стягнення 3 086 303,09 доларів США

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Київської області передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Промоушен 1» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЕНДБЛОКСІНВЕСТМЕНТ», за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вестер Плюс» про стягнення 3086303,09 доларів США.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.11.2015 р. у справі №911/3885/15 зупинено провадження у справі №911/3885/15 до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та до прийняття відповідного рішення.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Український професійний Банк» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 16.11.2015 р. у справі №911/3885/15 та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ПАТ «АВАНТ-БАНК» про зупинення провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала господарського суду Київської області є незаконною, необґрунтованою та ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 поновлено строк для подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 16.11.2015 р у справі №911/3885/15, прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 03.02.2016.

28.01.2016 від представника третьої особи-1 надійшли письмові пояснення щодо обставин справи, в яких представник заперечував щодо доводів апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судове засідання 03.02.2016 представники відповідачів та третьої особи-2 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу за відсутності представників відповідачів та третьої особи-2.

Представники позивача та третьої особи-1 у судове засідання з'явились та надали пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-1, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Частиною 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Так, відповідні обставини можуть мати місце у випадку, коли господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

У пункті 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11 зазначено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Необхідно враховувати, як було зазначено вище, що пов'язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає пов'язану справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення для даної справи. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи предметом розгляду даного спору являється стягнення грошових коштів за невиконання договірних зобов'язань.

Клопотання представника третьої особи обґрунтоване тим, що в провадженні Конституційного суду України перебуває подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 р. положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст.ст. 21, 22, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

Заявляючи клопотання про зупинення провадження у даній господарській справі, третя особа у якості підстави для зупинення провадження зазначала саме на неможливість розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншою справою у відповідності до ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Натомість у відповідності до положень Закону України «Про Конституційний суд» Конституційний суд України розглядає питання щодо законності актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування; надає офіційне тлумачення Конституції та законів України; робить висновки щодо відповідності Конституції України чинних міжнародних договорів України або тих міжнародних договорів, що вносяться до Верховної Ради України для надання згоди на їх обов'язковість, тобто за своєю суттю Конституційний суд України надає правовий аналіз правових норм, втілених у відповідних нормативно-правових актах, у розрізі Основного Закону України.

Як було зазначено вище, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти (обставини), встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Проте, нормативно-правова оцінка того чи іншого нормативно-правового акту висловлена під час розгляду певної справи не має преюдиційного значення для вирішення іншої справи, а також не є обставиною справи чи певним фактом, наведеним сторонами в їх обґрунтування, який в свою чергу міг би вплинути на рішення в даному господарському спорі, а отже і не являється тою підставою з якою пов'язане застосування положень ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України з метою зупинення провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що в разі визнання норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неконституційним, заявник не позбавлений процесуального права подати заяву про перегляд рішення господарського суду, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами на підставі ч. 5 ст. 112 ГПК України.

Аналогічну позицію було висловлено в постанові ВГСУ від 21 грудня 2015 року справа № 923/1076/14.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав та свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним строком слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального закону.

Процесуальний закон встановлює граничний строк розгляду цивільних справ: загальний - не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі; спеціальний (справи про поновлення на роботі та стягнення аліментів) - не більше одного місяця з дня відкриття провадження у справі.

У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на 15 календарних дні. Повторне продовження строку розгляду справи законодавством не передбачено, тобто недопустиме за жодних обставин.

Протягом строку розгляду справи суд повинен провести підготовку справи до розгляду, судовий розгляд та ухвалити по справі рішення.

Грубе порушення строків розгляду справи є порушенням присяги судді та підставою для його дисциплінарної відповідальності, оскільки своєчасний розгляд справи є обов'язком судді, який покладається на нього законом (ч. 4 ст. 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У зв'язку із цим суди не повинні допускати випадків безпідставної відмови у відкритті провадження у справі або необґрунтованого закриття провадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також фактів незаконного залишення заяв без руху, без розгляду, повернення їх позивачам або необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарським судом Київської області безпідставно зупинено провадження у справі №911/3885/15 до розгляду Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України щодо конституційності Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та до прийняття відповідного рішення.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Український професійний Банк» на ухвалу господарського суду Київської області від 16.11.2015 р. у справі №911/3885/15 якою задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» про зупинення провадження у справі №911/3885/15 до винесення рішення Конституційним Судом України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимогам Конституції України підлягає задоволенню, а відповідна ухвала підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.79, 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» задовольнити, ухвалу господарського суду Київської області від 16.11.2015 року у справі № 911/3885/15 про зупинення провадження у справі до винесення рішення Конституційним Судом України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимогам Конституції України скасувати.

Матеріали справи № 911/3885/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді О.В. Тищенко

К.В. Тарасенко