ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа № 911/5322/15

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 міської ради Київської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

та до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про розірвання договору та стягнення 8594,64 грн.

секретар судового засідання: Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4, довір. № 1 від 03.01.2015 р.

від відповідача-1: ОСОБА_2 - паспорт

від відповідача-2: ОСОБА_5, довір. б/н від 20.01.2016 р.

Обставини справи:

Ірпінська міська рада Київської області (далі позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач-1) та до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі відповідач-2) про розірвання договору та стягнення 8594,64 грн.

Предметом позовних вимог є розірвання укладеного позивачем з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 договору оренди землі від 16.09.2010 р., а також стягнення 8594,64 грн. недоотриманих коштів від орендної плати за землю (втрат міського бюджету) за період з 01.01.2011 р. до 03.03.2015 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.03.2011 р. Ірпінська міська рада рішенням 9 сесії 6 скликання № 352-9-УІ задовольнила протест прокурора міста Ірпеня від 27.01.2011 р. № 841 та скасувала рішення ОСОБА_1 міської ради від 03.03.2010 р. № 4167- 84-У „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для установки тимчасового торгівельного павільйону площею 30 кв.м в комплексі з автобусною зупинкою за адресою: м. Ірпінь, вул. Садова (біля садиби № 88). На виконання рішень ОСОБА_1 міської ради від 20.01.2011 р. № 141-6-УІ „Про затвердження форми Типового договору оренди земельної ділянки по м. Ірпінь, № 140-6-УІ „Про орендну плату за землю в місті Ірпінь, 28.01.2011 р. № 177-7УІ „Про затвердження оновленої нормативної грошової оцінки земель м. Ірпінь, від 30.06.2011 р. № 690-13-УІ „Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради шостої сесії шостого скликання № 140-6-УІ „Про орендну плату за землю в м. Ірпінь, з метою стягнення заборгованості з орендної плати за землю та у звязку з невиконанням рішень ОСОБА_1 міської ради щодо оновленої нормативної грошової оцінки землі, розмірів орендної плати за землю, ОСОБА_1 міською радою були неодноразово направлені ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 цінні листи з проханням підписати угоду про припинення договору оренди земельної ділянки та сплатити заборгованість за договором. Однак відповідачами не було підписано угоду та не сплачено кошти.

Розгляд справи відкладався.

21.01.2016 р. до господарського суду Київської області ОСОБА_1 міською радою Київської області було подано заяву № 01-20/182/1 від 21.01.2016 р. про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви, відповідно до якої позивач просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки № 056 від 16.09.2010 р., укладений між ОСОБА_1 міською радою та підприємцем ОСОБА_2 і підприємцем ОСОБА_3, а також стягнути недоотримання коштів від орендної плати за землю за період з 01.01.2011 р. до 03.03.2015 р. 8594,64 грн. солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

21.01.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідачів було подано відзив б/н від 21.01.2016 р., відповідно до якого зазначалось, що 23.05.2011 р. відповідачами було подано ОСОБА_1 міському голові заяву з проханням вважати договір розірваним, яка була прийнята позивачем 23.05.2011 р., що підтверджується відповідною відміткою на примірнику заяви відповідачів, у звязку з чим відповідачі не приступили до виконання договору оренди землі від 16.09.2010 р., а також відмовилися фактично в односторонньому порядку від виконання вищевказаного зобовязання, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 193 Господарського кодексу України.

02.02.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача-2 надійшло клопотання про витребування доказів б/н від 30.01.2016 р., відповідно до якого останній просить суд витребувати від позивача - Ірпіської міської ради Київської області копії банківських виписок на підтвердження зі свого боку дат і сум сплати відповідачами сум орендної плати по договору оренди землі № 056 від 16.09.2010 р. для обґрунтування майнових вимог до відповідачів - щодо 8594,64 грн. недоотриманих коштів від орендної плати за землю (втрат міського бюджету) за період з 01.01.2011 р. 03.03.2015 р. в рахунок сплати по договору оренди землі № 056 від 16.09.2010 р.; витяг з журналу реєстрації вхідної кореспонденції за 2011 рік ОСОБА_1 міської ради Київської області, що містить відомості про реєстрацію заяви від 23.05.2011 р. відповідачів - Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ОСОБА_1 міському голові ОСОБА_6 (вх. № 2287/01-24 від 23.05.2011 р.); у разі наявності, відповідь та рішення позивача - ОСОБА_1 міської ради Київської області щодо розгляду заяви від 23.05.2011 р. відповідачів - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ОСОБА_1 міському голові ОСОБА_6 (вх. № 2287/01-24 від 23.05.2011 р.); матеріали протесту прокурора міста Ірпеня на рішення ОСОБА_1 міської ради від 03.03.2010 р. № 4167-84-У «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для установки тимчасового торгівельного павільону площею 30 кв.м в комплексі з автобусною зупинкою за адресою: м. Ірпінь, вул. Садова (біля садиби № 88)», що був розглянутий позивачем та задоволений згідно з рішенням 9 сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради № 352-9-ІІ від 25.03.2011 р.

Клопотання про витребування доказів залишено судом без задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

Водночас, приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відтак, наповнення доказової бази у господарській справі покладається процесуальним законом не на суд, а на сторони та інших учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 36 Кодексу, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідченій копії.

Поряд з цим слід зазначити, що згідно з п. 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами та доповненнями) будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє в задоволенні клопотання з огляду на те, що докази, про витребування яких просить відповідач-2, не повязані з підставами даного позову, відтак не входять до предмета доказування у даній справі.

02.02.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідачів було подано відзив б/н від 30.01.2016 р., відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 не визнають позов ОСОБА_1 міської ради Київської області повністю з огляду на наступне.

Між позивачем (орендодавцем) і відповідачами (орендарями) був укладений договір оренди земельної ділянки від 16.09.2010 p., на виконання якого згідно з актом прийому передачі земельної ділянки від 16.09.2010 р. відповідачам позивачем передано в тимчасове користування на умовах оренди терміном на пять років земельну ділянку площею 0,0100 га для установки тимчасового торговельного павільону в комплексі з автобусною зупинкою у м. Ірпінь, вул. Садова (біля садиби № 88), згідно рішення 84 сесії 5 скликання ОСОБА_1 міської ради № 4167-84-V від 03.03.2010 р. (після виготовлення відповідної документації - договір оренди землі № 056 від 16.09.2010 р.). Як зазначено у п. 2 вказаного рішення, ця земельна ділянка надавалася позивачем відповідачам за рахунок земель запасу (зелені насадження загального користування).

Рішенням 9 сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради № 352-9-ІІ від 25.03.2011 p., яке у встановленому законодавством порядку недійсним не визнавалось та є чинним, було скасовано зазначене рішення 84 сесії 5 скликання ОСОБА_1 міської ради № 4167-84-У від 03.03.2010 р., у звязку з чим 23.05.2011 р. відповідачами було подано ОСОБА_1 міському голові відповідну заяву, за якою орендарі просили вважати вищевказаний договір розірваним і яка була прийнята позивачем 23.05.2011 р. згідно з відповідною відміткою на другому примірнику цієї заяви (вх. № 2287/01-24 від 23.05.2011 p.). Отже, відповідачі не приступили до виконання вищевказаного договору, а також відмовилися фактично в односторонньому порядку від виконання вищевказаного зобов'язання. Оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами, на думку відповідачів, не відповідає вимогам ст. 124 Земельного кодексу України в силу прийняття рішення 9 сесії 6 скликання ОСОБА_1 міською радою № 352-9-ІІ від 25.03.2011 p., то відповідачі вважають, що з 25.03.2011 р. - дати прийняття рішення 9 сесії 6 скликання ОСОБА_1 міської ради № 352-9-ІІ від 25.03.2011 p., у позивача відсутня підстава для нарахування орендної плати за вищевказаним договором, і тому позовні вимоги позивача щодо стягнення 8594,64 грн. недоотриманих коштів від орендної плати за землю (втрат міського бюджету) за період з 01.01.2011 р. по 03.03.2015 р. в рахунок сплати по договору оренди землі № 056 від 16.09.2010 p., не підлягають задоволенню судом.

Що стосується немайнових вимог позивача до відповідачів про розірвання договору оренди землі № 056 від 16.09.2010 р., останні вважають, що ці вимоги теж не підлягають задоволенню судом, оскільки дія вищевказаного договору припинилася, оскільки закінчився строк, на який його було укладено.

Також відповідачі звертали увагу суду на те, що позивачем було допущено бездіяльність, яка полягала у не розгляді вищевказаної заяви від 23.05.2011 р. відповідачів (вх. № 2287/01-24 від 23.05.2011 р.) та в не прийнятті відповідного рішення про дострокове розірвання чи припинення вищевказаного договору оренди землі на підставі внесеного протесту прокурора та заяви відповідачів.

03.02.2016 р. до господарського суду Київської області ОСОБА_1 міською радою було подано додаткові пояснення № 01-20/320 від 02.02.2016 р., відповідно до яких позивач зазначив, що при прийнятті рішення про передачу в строкове платне користування земельної ділянки для установки тимчасового торговельного павільйону в комплексі з автобусною зупинкою Ірпінська міська рада діяла в межах своїх повноважень на підставі діючого на той час законодавства України.

Відповідачі у своєму відзиві стверджують, що ними була подана заява 23.05.2011 р. з проханням вважати вищевказаний договір розірваним, але, продовжуючи виконувати свої зобовязання за договором, а саме - здійснюючи оплату за користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди земельної ділянки, у тому числі - 30.05.2011 р. у розмірі 240,00 грн., 28.11.2011 р. у розмірі 881,00 грн., 13.09.2012 р. у розмірі 443,72 грн., вони фактично підтвердили, що договір не розірвано.

Щодо посилання відповідачів на рішення ОСОБА_1 міської ради № 4167/84-V від 03.03.2010 року та № 352-9-VI від 25.03.2011 р., то в рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 р. у справі № 1-9/2009, зазначено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Оскільки даними рішеннями неможливо розірвати договір оренди, враховуючи, що сторони не досягли згоди в розірванні договору оренди земельної ділянки, договір оренди, на переконання позивача, може бути розірвано в судовому порядку, у звязку з чим 18.07.2013 р. відповідачам було направлено рекомендованим листом з описом вкладення витяг з рішення ради „Про припинення дії договорів оренди земельних ділянок укладених ОСОБА_1 міською радою з юридичними та фізичними особами, угоду про припинення договору оренди землі № 56 від 16.09.2010 р., акт приймання - передачі земельної ділянки, претензію про стягнення заборгованості за договором оренди землі, але до цього часу орендарі угоду про припинення договору та акт приймання - передачі не повернули та не підписали.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд позов ОСОБА_1 міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору та стягнення 8594,64 грн. задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні 04.02.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав; відповідач-1 та представник відповідача-2 проти задоволення позовних вимог заперечували.

У судовому засіданні 04.02.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

16.09.2010 р. між орендодавцем - ОСОБА_1 міською радою та орендарями Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки № 56, відповідно до п. 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення 84 сесії 5 скликання ОСОБА_1 міської ради від 03.03.2010 р. № 4167-84-V для установки тимчасового торговельного павільйону в комплексі з автобусною зупинкою, яка знаходиться в м. Ірпінь вул. Садова (біля садиби № 88).

Строк дії зазначеного договору оренди земельної ділянки - 5 (п'ять) років до 03.03.2015 р. (п. 8 договору).

Відповідно п. 34 договору оренди, дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Зазначений договір оренди земельної ділянки було зареєстровано у ДП „Центр державного земельного кадастру (Київська обласна філія Центру ДЗК ОСОБА_1 міський відділ), про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.09.2010 р. за № 56.

Зазначена у договорі земельна ділянка була передана відповідачам згідно акту приймання-передачі від 16.09.2010 р.

Як слідує з матеріалів справи, у подальшому ОСОБА_1 міською радою було прийнято ряд рішень, у тому числі - від 20.01.2011 р. № 141-6-УІ „Про затвердження форми Типового договору оренди земельної ділянки по м. Ірпінь, №140-6-УІ «Про орендну плату за землю в місті Ірпінь, 28.01.2011 р. № 177-7УІ «Про затвердження оновленої нормативної грошової оцінки земель м. Ірпінь, від 30.06.2011 р. № 690-13-УІ „Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради шостої сесії шостого скликання № 140-6-УІ „Про орендну плату в м. Ірпінь, від 06.11.2014 р. № 4144-60-УІ „Про затвердження форми Типового договору оренди земельної ділянки по м. Ірпінь.

Пунктом 3 рішення від 20.01.2011 р. № 141-6-УІ „Про затвердження форми Типового договору оренди земельної ділянки по м. Ірпінь було визначено, що юридичним та фізичним особам, які раніше оформили договори оренди землі, слід привести договори оренди земельних ділянок у відповідність до положень цього рішення у місячний термін з дня прийняття рішення.

Пунктом 5 рішення від від 20.01.2011 р. № 141-6-УІ „Про орендну плату за землю в місті Ірпінь було визначено, що юридичним та фізичним особам, які раніше оформили договори оренди землі, в разі зміни ставки орендної плати відповідного до цього рішення у місячний термін слід укласти угоди про внесення змін до договорів оренди землі.

Пунктом 7 рішення від 28.01.2011 р. № 177-7-УІ „Про затвердження оновленої нормативної грошової оцінки земель м. Ірпінь" визначено, що всім юридичним та фізичним особам, які є платниками земельного податку та орендної плати за земельні ділянки, в обов'язковому порядку для перерахунку платежів з 01.01.2011 р. слід звернутися до відділу Держкомзему в м. Ірпінь для отримання ОСОБА_6 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Пунктом 6 рішення від 30.06.2011 р. № 690-13-УІ „Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради 6 сесії 6 скликання №140-6-УІ „Про орендну плату за землю в місті Ірпінь було визначено, що юридичним та фізичним особам, які раніше оформили договори оренди землі, в разі зміни ставки орендної плати відповідно до цього рішення у місячний термін слід укласти угоди про внесення змін до договорів оренди землі.

06.11.2014 р. було прийнято рішення за № 4144-60-УІ „Про затвердження форми Типового договору оренди земельної ділянки по м. Ірпінь, яким затверджено в новій редакції Типову форму договору оренди.

Поряд з цим, 25.03.2011 р. Ірпінська міська рада рішенням 9 сесії 6 скликання № 352-9-УІ задовольнила протест прокурора міста Ірпеня від 27.01.2011 р. № 841 та скасувала рішення ОСОБА_1 міської ради від 03.03.2010 р. № 4167-84-У „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду підприємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для установки тимчасового торгівельного павільйону площею 30 кв.м. в комплексі з автобусною зупинкою за адресою: м. Ірпінь, вул. Садова (біля садиби №88)».

Як зазначає позивач, на виконання рішень ОСОБА_1 міської ради від 20.01.2011 р. № 141-6-УІ „Про затвердження форми Типового договору оренди земельної ділянки по м. Ірпінь, № 140-6-УІ „Про орендну плату за землю в місті Ірпінь, 28.01.2011 р. № 177-7УІ „Про затвердження оновленої нормативної грошової оцінки земель м. Ірпінь, від 30.06.2011 р. № 690-13-УІ „Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради шостої сесії шостого скликання № 140-6-УІ „Про орендну плату за землю в м. Ірпінь, з метою стягнення заборгованості з орендної плати за землю на виконання рішень ОСОБА_1 міської ради щодо оновленої нормативної грошової оцінки землі, розмірів орендної плати за землю, ОСОБА_1 міською радою було направлено ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 цінним листом від 18.07.2013 р. № 01-24/2927/4 пропозиції з проханням підписати угоду про припинення договору оренди земельної ділянки та сплатити заборгованість за договором.

Крім того, ОСОБА_1 міською радою були направлені ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 листи, у тому числі - від 13.02.2014 р. № 01-24/534/1, від 06.06.2014 р. № 01-24/1604/33, від 08.07.2014 р. № 01-24/1929/18, від 07.10.2014 р. № 01-24/2901/42, від 13.11.2014 р. № 01-24/3318/32, від 08.12.2014 р. № 01-24/3607/27, від 19.05.2015 р. № 01-24/1525/14, від 19.05.2015 р. № 01-24/1525/14, від 15.07.2015 р. № 01-24/2165/8 з проханням сплатити заборгованість з орендної плати.

Також 18.07.2013 р. ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 позивачем було надіслано претензію № 01-24/2926/4 про стягнення заборгованості за договором оренди землі в сумі 1542,70 грн.

Проте, ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не було сплачено заборгованість за договором оренди земельної ділянки та не було підписано угоди про припинення договору оренди землі від 16.09.2010 р., у звязку з чим позивач і просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 16.09.2010 р., укладений між ОСОБА_1 міською радою, ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3, а також стягнути солідарно з відповідачів 8594,64 грн. недоотриманих коштів від орендної плати за землю за період з 01.01.2011 р. до 03.03.2015 р.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля є обєктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Поряд з цим слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи, подані у ній докази та доводи сторін, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Вимога позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки від 16.09.2010 р., укладеного між ОСОБА_1 міською радою, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не підлягає задоволенню судом з огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що термін дії укладеного сторонами зазначеного договору був встановлений до 03.03.2015 р. (п. 8 договору).

Між тим, з позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки від 16.09.2010 р. Ірпінська міська рада звернулась у грудні 2015 р., тобто після закінчення терміну дії вказаного договору.

Водночас, розірвати можна лише договір, який діє (строк/термін дії якого не закінчився), а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки від 16.09.2010 р. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у від 10.02.2010 р. у справі № 3/55пд.

При цьому з матеріалів справи слідує, що сторонами не було досягнуто згоди щодо розірвання вказаного договору оренди землі ані з ініціативи відповідачів у 2011 році, ані з ініціативи позивача у 2013 році.

Водночас, за розірванням договору в судовому порядку протягом терміну його дії сторони не звертались.

Доказів протилежного суду не надано.

Вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів 8594,64 грн. недоотриманих коштів від орендної плати за землю також не підлягає задоволенню судом з огляду на наступне.

Позивач просить суд про солідарне стягнення з відповідачів втрат надходжень бюджету за оренду в розмірі 8594,64 грн. за період з 01.01.2011 р. до 03.03.2015 р., мотивуючи свою позицію тим, що внаслідок ухилення відповідачів від внесення оплати за договором оренди землі бюджет недоотримав вказану суму коштів.

При цьому позивачем не було конкретизовано правової природи заявлених до стягнення коштів (збитки, упущена вигода, шкода тощо).

З долученого до позову розрахунку недоотримання орендної плати за землю (втрат міського бюджету) слідує, що заявлена позивачем до стягнення з відповідачів сума недоотриманих коштів від орендної плати за землю (втрат міського бюджету) (8594,64 грн.) обрахована як різниця між сумами орендної плати, які мали бути нараховані згідно з рішеннями ОСОБА_1 міської ради 20.01.2011 р. № 141-6-УІ „Про затвердження форми Типового договору оренди земельної ділянки по м. Ірпінь і від 30.06.2011 р. № 690-13-УІ „Про внесення змін до рішення ОСОБА_1 міської ради шостої сесії шостого скликання № 140-6-УІ „Про орендну плату за землю в м. Ірпінь та сумами орендної плати, яка встановлена договором та мала бути сплачена відповідачами за період з 01.01.2011 р. до 03.03.2015 р.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 ГК України).

Водночас, згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків (шкоди), потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Анаголічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 18.02.2010 р. у справі № 20/035-09.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як зазначалося вище, відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч наведеним приписам процесуального закону, позивач не довів суду наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправними, на думку позивача, діями відповідача та завданими збитками чи шкодою у вигляді втрат надходжень бюджету, оскільки, як слідує з матеріалів справи, жодних змін до договору оренди землі в частині зміни розміру орендної плати не вносилось, у звязку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 8594,64 грн. недоотриманих коштів від орендної плати за землю (втрат міського бюджету) є безпідставною та необґрунтованою.

Решта доводів сторін, викладених у долучених до матеріалів справи письмових поясненнях та висловлених представниками сторін у засіданнях суду, була досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 міської ради у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Повне рішення підписане 09.02.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна