ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року Справа № 904/8615/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1, довіреність № 14-570 юр від 23.12.15 р.;

відповідача ОСОБА_2, довіреність № б/н від 11.01.2016 р.;

відповідача ОСОБА_3, довіреність № б/н від 11.01.2016 р.;

від третьої особи-1 ОСОБА_4 довіреність № 5/18-80 від 03.02.16 р.;

третьої особи-2 не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Гонта-Технологія», м.Кривий Ріг

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року по справі № 904/8615/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», м.Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Гонта-Технологія», м.Кривий Ріг

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Криворізька міська рада, м.Кривий Ріг

третя особа-2, яка не заявляє самоcтійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Криворізька південна об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фінансової служби у Дніпропетровській області, м.Кривий Ріг

про стягнення 594 805,68 грн. заборгованості з компенсації плати за земельну ділянку

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року у справі № 904/8615/15 (суддя Бондарєв Е.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», м.Кривий Ріг до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Гонта-Технологія», м.Кривий Ріг, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Криворізька міська рада, м.Кривий Ріг, Криворізька південна об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фінансової служби у Дніпропетровській області, м.Кривий Ріг про стягнення 594 805,68 грн. заборгованості з компенсації плати за земельну ділянку позовні вимоги були задоволені повністю; стягнено з відповідача на користь позивача 594 805,68 грн. заборгованості з компенсації за земельну ділянку, 8 922,09 грн. судового збору (а.с.211-213).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань по перерахуванню компенсації плати за користування земельною ділянкою згідно з укладеним між сторонами договором; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 525, 526, 527, 610 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Гонта-Технологія», м.Кривий Ріг, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, зокрема:

- господарським судом, на думку позивача, не досліджено всіх обставин справи та не надано їм правової оцінки, зокрема, судом не досліджено, що підставою укладення договору № 2529 про компенсацію плати за землю зі сторони відповідача було надання ним послуг позивачу з переробки (збагачення) шламів, розташованих на території позивача, за договором № 5739 від 25.12.2017р., тому розпоряджатись вільно земельною ділянкою відповідач не мав можливості, в суборенду спірну земельну ділянку йому передано не було, жодних правочинів по орендні землі а ні з позивачем, а ні з Криворізькою міською радою також не укладалось, що визнавалось представником позивача в судових засіданнях в суді першої інстанції; Криворізьку міську раду, як власника землі, не було повідомлено про передачу частини земельної ділянки для користування третій особі, докази цього до господарського суду позивачем надані не були; отже, на думку відповідача, компенсація плати за земельну ділянку, яка використовувалась останнім, і на яку він погодився, уклавши договір № 2529, була лише дійсна за умови існування договору № 5739 про надання послуг зі збагачення шламів, а оскільки вказаний договір 01.04.2014р. було достроково розірвано позивачем, чим відповідачу спричинені збитки, то це унеможливило використання цієї земельної ділянки відповідачем, а, отже, стягнення компенсації плати за землю з відповідача є необґрунтованим;

- крім того, скаржником подавалось до господарського суду клопотання про зобов`язання позивача надати суду докази, зокрема, акт приймання-передачі в користування відповідачу земельної ділянки розміром 3,1 га, але в рішенні не відображений результат його розгляду господарським судом;

- також господарським судом не було досліджено обставин справи щодо нарахування позивачем відповідачу ПДВ на суму компенсації, оскільки самим позивачем зазначалось, що в користування позивачу земельна ділянка не надавалась, проте в письмових поясненнях щодо нарахування плати компенсації за земельну ділянку позивачем було зазначено він надає послуги та зобов`язаний включати ПДВ в ціну послуги;

- також, на думку скаржника, позивачем не доведено належними доказами підстави позовної заяви, оскільки з наданих суду платіжних документів не вбачається, що це плата саме за спірну земельну ділянку, враховуючи, що у користування позивача знаходиться майже 5070 га землі за різними договорами оренди;

- господарським судом було порушено ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України щодо рівності та змагальності сторін в судовому процесі, оскільки після заслуховування доводів позивача та третьої особи суд фактично не надав можливості представнику відповідача висловити свої заперечення за позовом; крім того, судом не було оголошено які матеріали ним прийняті, як докази та не розпочав судові дебати.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечує, посилаючись на відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи, зазначаючи, що відповідачем неналежним чином виконувались зобов`язання за договором № 2529 від 12.05.2008р. зі своєчасної сплати компенсації за земельну ділянку з 01.01.2014р. по 30.06.2015р., що і стало підставою позову; натомість, до 01.01.2014р. зобов`язання за договором № 2529 відповідачем виконувались в повному обсязі, рахунки позивача було оплачено без будь-яких зауважень.

Третя особа-1 Криворізька міська рада не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченому ст.96 ГПК України; 18.01.2016р. Криворізька міська рада надіслала клопотання про розгляд справи без участі представника ради за наявними у справі матеріалами.

04.02.2016р. в судовому засідання суду апеляційної інстанції представник міськради зазначив, що договір суборенди земельної ділянки не укладався, щодо неналежного виконання відповідачем зобов»язань за договором № 2529 від 12.05.2008р., то представник міськради залишає вирішення спору на розсуд суду.

Третя особа-2 Криворізька Південна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відзив на апеляційну скаргу на надала (ст.96 ГПК України), правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст.22 ГПК України, не скористалась; про час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.240, т.1, а.с.12, т.2 поштові повідомлення про вручення ухвал суду апеляційної інстанції).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін, присутніх у судових засіданнях, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.05.2008 року між Викритим акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» («товариство» за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Гонта-Технологія» («платник» за договором, відповідач по справі, скаржник) був укладений договір № 2529 про компенсацію плати за землю, відповідно до якого «платник» відшкодовує (компенсує) «товариству» плату, що сплачується «товариством», за землю, займану «платником» і розташовану на території «товариства», у тому числі за земельну ділянку площею 31 000,00 м2 для розташування мобільної пересувної модульної дослідно-промислової установки з переробки шламів; погоджений сторонами план земельної ділянки із зазначенням меж земельної ділянки, якою користується «платник», є невід'ємною частиною цього договору і додається до нього (п.1.1 р.1 договору (а.с.15-16, т.1).

В матеріалах справи міститься схематичне креслення ділянки площею 3,1 га, яка узгоджена між директором ТОВ «НВП «Готна-Технологія» та начальником відділу генплану позивача 17.08.2008р. (а.с.16, т.1); тобто, сторони за договором № 2529 від 12.05.2008р. узгодили розмір та схематичне розташування зайнятої земельної ділянки відповідачем; жодного доказу в розумінні ст..ст.32, 33, 36 ГПК України скаржником на спростування цього не надано.

Підпунктом 2.1.1 п.2.1 р.2 договору передбачено, що «платник» (скаржник) зобов'язується здійснювати позивачеві компенсацію сплаченої «товариством» до бюджету плати за землю шляхом оплати виставлених «товариством» рахунків.

Підпунктами 2.2.1-2.2.2 п.2.2 р.2 договору встановлено, що «товариство» зобов`язується виставляти рахунки на оплату компенсації сплаченої «товариством» плати за землю; на вимогу «платника» надавати розрахунок виставлених сум плати за землю.

Згідно розділу 3 договору загальна площа земельної ділянки визначена сторонами в розмірі 31 000,00 м2; розрахунок сум плати за землю, що підлягає компенсації «платником», здійснюється «товариством» відповідно до діючого законодавства; оплата рахунків здійснюється «платником» в 15-ти денний строк з моменту їх отримання.

Пунктами 5.1-5.2 р.5 договору передбачено, що даний договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31 грудня 2008 року; за відсутності заяви хоча б однієї із сторін про припинення чи зміну договору протягом одного місяця по закінченню терміну, він вважається продовженим на термін до 31 грудня наступного року щорічно на тих же умовах, які були передбачені договором.

Будь-які докази в розумінні ст..ст.32, 33, 36 ГПК України, підтверджуючи, що договір було припинено, зокрема, внаслідок направлення згідно з п.п.5.1, 5.2 р.5 договору заяви про припинення жодною із сторін договору відсутні в матеріалах справи, не надавались сторонами в ході розгляду справи судам обох інстанцій. Отже, договір № 2529 від 12.05.2008р. не є розірваним сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що укладення цього договору стало можливим в зв`язку з наявністю у позивача Державного акту на право постійного користування землею № 565 від 26.02.2002р. (а.с.68-80, т.1) та укладенням в подальшому між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (позивачем по справі, «орендар» за договором) та Криворізькою міською радою (третьою особою-1 у справі, «орендодавець» за договором) договору оренди землі № 3039 від 01.07.2011р. на підставі рішення Криворізької міської ради № 357 від 27.04.2011р.(а.с.81-85, т.1).

За договором № 3039 «орендодавець» на підставі рішень міської ради від 27.04.2011р. № 357 та від 25.05.2011р. № 417 надав, а «орендар» прийняв в строкове платне користування земельну ділянку промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення металургійного виробництва (ділянка №1), яка знаходиться на вул.Орджонікідзе, 1 в Дзержинському районі м.Кривого Рогу; в оренду передана земельна ділянка площею 1758,3877 га; орендна плата вноситься щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця; за неповний календарний місяць орендна плата сплачується за дні фактичного користування земельною ділянкою; передача земельної ділянки «орендарю» здійснюється за актом її приймання-передачі, який набуває чинності виключно з дати державної реєстрації цього договору (п.1, 2, 9, 17 договору (а.с.9-12, т.1)). Зазначений договір зареєстрований в управлінні Деркомзему у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області 07.07.2011р. за № 00554 та 05.09.2013р. здійснено його державну реєстрацію за № 2412671 (а.с.14, т.1).

10.05.2011р. позивачем підписаний акт визначення меж земельної ділянки в натурі (а.с.89-94, т.1) та зазначену земельну ділянку передано позивачу згідно акту приймання-передачі (а.с.95-97, т.1).

Також між позивачем та третьою особою-1 визначений розмір орендної плати вищевказаної земельної ділянки 1758,3877 га з 01.01.2014р. в сумі 187 437 095,27 грн. на рік відповідно до довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 313-р1/1 від 26.05.2011р. (а.с.13, 88, т.1).

В період з 28.02.2014р. по 29.09.2015р. позивачем за земельну ділянку, яка розташована в Дзержинському районі м.Кривого Рогу сплачено 401 659 424,19 грн. орендних платежів (а.с.99-118, т.1).

Належне виконання з боку позивача договору оренди земельної ділянки підтверджується поясненнями Криворізької південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яку було залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ухвалою господарського суду від 29.10.2015р. (а.с.147-148, т.1), відповідно до яких позивач перебуває на податковому обліку в цьому органі, має в оренді в Дзержинському районі м.Кривого Рогу земельну ділянку загальною площею 1758,3877 га, кадастровим номером 00554 для розміщення металургійного виробництва та сплатив за 2014 рік 187 437 095,27 грн. орендних платежів, а за 2015 рік із 187 437 095,27 грн. сплатив 140 577 821,45 грн. (на 30.10.2015р., тому що строк оплати за листопад та грудень ще не настав) та на 11.11.2015р. не має заборгованості по орендній платі за зазначену земельну ділянку (а.с.182, т.1).

Як зазначили сторони в ході розгляду справи, договір № 2529 з компенсації плати за землю був укладений ними в зв`язку з існуванням між цими ж сторонами довгострокового договору № 5739 від 27.12.2007р. щодо надання ТОВ «НВП «Гонта-Технологія» позивачу (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») послуг зі збагачення шламів, накопичених в шламосховищах позивача, за яким відповідач зобов`язався на своєму устаткуванні і за своєю технологією надати вказані послуги, а «замовник» (позивач) зобов`язався надавати на збагачення шлами, забезпечувати складування хвостів збагачення, приймати товар і оплачувати вартість послуг з отримання товару. На виконання цього договору позивач виділив земельну ділянку, на якій відповідач розташував свою мобільну пересувну модульну дослідно-промислову установку з переробки шламів, лише компенсуючи плату за зайняту земельну ділянку (а.с.65-67, 98, 167-171, 226, т.1). Вказаний договір, як зазначає скаржник в апеляційній скарзі, було достроково розірвано позивачем 01.04.2014р., але жодних доказів відповідно до ст.33 ГПК України такого розірвання не надав, такі докази відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій.

Натомість, докази визнання недійсними, розірвання, внесення будь-яких змін в встановленому законом порядку до договору з компенсації плати за земельну ділянку № 2529 від 12.05.2008р., договору оренди земельної ділянки № 3039 від 01.07.2011р., відсутні в матеріалах справи, не надавались сторонами, зокрема, і скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України. Отже, договори №№ 2529, 3039 є чинними, а зобов`язання за договорами, зокрема, за договором № 2529 не є припиненим на підставі приписів глави 50 § 7 розділу І Цивільного кодексу України. Крім цього, договором № 2529 не передбачено його автоматичного розірвання або припинення дії внаслідок припинення або розірвання договору № 5739 щодо розташування устаткування на спірній земельній ділянці.

Договір № 2529 щодо компенсації плати за земельну ділянку з моменту укладення по 2013 рік виконувався відповідачем належним чином, що підтверджується платіжними дорученнями № 46 від 15.06.2010р., № 121 від 02.07.2010р., № 1356 від 28.04.2011р., № 1393 від 13.05.2011р., фактами заліків зустрічних однорідних вимог від 25.10.2012р. на суму 393 122,16 грн., від 25.04.2013р. на суму 393 122,36 грн., жодних доказів протилежного матеріали справи не містять (а.с.119-124, т.1), такі докази відсутні, не надавались жодною із сторін в ході розгляду справи судами обох інстанцій відповідно до ст.33 ГПК України.

07.08.2015р. на виконання умов договору № 2529 позивачем супровідним листом №142-16/346 направлено на адресу відповідача рахунки-фактури:

- № НОМЕР_1 від 08.08.2014 року щодо компенсації податку на землю за земельну ділянку площею 31000,00 м2 для розташування мобільної пересувної модульної дослідно-промислової установки з переробки шламів з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року на суму 396537,12 грн.

- № НОМЕР_2 від 09.07.2015 року щодо компенсації податку на землю за земельну ділянку площею 31 000,00 м2 для розташування мобільної пересувної модульної дослідно-промислової установки з переробки шламів з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року на суму 198268,56 грн. (а.с.21-25, т.1). Зазначені рахунки отримано відповідачем 19.08.2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення рекомендованого листа (а.с.25, т.1). Жодного доказу, спростовую чого факт отримання рахунків, матеріали справи не містять, такі докази відсутні, скаржником не надавались судам обох інстанцій при розгляді справи.

Відповідач свої зобов`язання за договором № 2529 від 12.05.2008р. своєчасно та в повному обсязі не виконав, зазначені рахунки не сплатив, компенсації плати за земельну ділянку за період з 01.01.2014р. по 30.06.2015р. не здійснив, що і стало підставою звернення позивача з позовом до господарського суду (а.с.3-5, т.1).

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, чинним Цивільним кодексом України закріплено принцип свободи договору (ст.ст.6, 627 ЦК України) та принцип обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), недійсним вищевказаний договір № 2529 повністю або частково в встановленому законом порядку не визнано, не розірвано сторонами, докази протилежного відсутні.

Даючи правову оцінку укладеному сторонами договору № 2529, колегія суддів зазначає, що він є двостороннім правочином, за своєю правовою природою договором про надання послуг, зокрема, позивач зі своєї сторони зобов`язаний був здійснювати до бюджету обов`язкові платежі по оренді землі, а відповідач, в свою чергу, був зобов`язаний позивачу компенсувати ці витрати в порядку та строки, регламентовані в договорі № 2529.

Статтею 901, 905, 907 ЦК України регламентовано, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором; строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами; договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін; порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Враховуючи, що відповідачем не було виконано умови договору № 2529, докази цього відсутні не було компенсовано плату за землю за період з 01.01.2014р. по 30.06.2015р., яка сплачена до бюджету, що підтверджується Південною ОДПІ в своїх поясненнях про відсутність боргу перед бюджетом, то господарським судом обґрунтовано задоволено позов та стягнено з відповідач на користь позивача 594 805,68 грн.

Щодо доводів скаржника про неправомірне нарахування відповідачем 20% ПДВ, то вони не приймаються, оскільки, як вже зазначалось, правочин укладений між сторонами договір № 2529 є двостороннім, одна сторона якого (відповідач) зобов`язалась оплачувати рахунки з компенсації плати за землю, а друга (позивач) надати послугу з оплати до місцевого бюджету орендних платежів за земельну ділянку, на якій розташована установка відповідача.

Доводи скаржника щодо порушення господарським судом норм процесуального не приймаються, оскільки вони можуть бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення в силу приписів ч.2 ст.104 ГПК України.

Доводи скаржника про не доведення позивачем понесених витрат також не приймаються, оскільки позивачем надані до матеріалів справи платіжні доручення про сплату орендних платежів за земельну ділянку, яка розташована в Дзержинському районі м.Кривого Рогу, на частині якого розміром 3,1 га розміщена установка відповідача, що підтверджується планами меж вказаної земельної ділянки; відсутність заборгованості з орендних платежів підтверджена також поясненнями Криворізької Південної ОДПІ про відсутність заборгованості по орендній платі за землю станом на 11.11.2015р. (а.с182, т.1).

Решта доводів апеляційної скарги не спростовує вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з законом.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 18.11.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Гонта-Технологія» м.Кривий Ріг залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року у справі № 904/8615/15 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 05.02.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко