номер провадження справи 9/44/15-35/154/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 Справа № 908/1020/15-г

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Смірнов О.Г., суддя Сушко Л.М.,

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 23-12/15-34 від 23.12.2015р.

від 1-го відповідача: не зявився.

від 2-го відповідача: не зявився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 м. Київ

до 1-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком м. Маріуполь,

до 2- го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Торг-Строй Компанія м. Донецьк,

про зобовязання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

17.02.2015р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 до ТОВ Шляхове будівництво Альтком про витребування з незаконного володіння ТОВ Шляхове будівництво Альтком та передання позивачу наступного майна: Тандемний коток HD 90 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер Н1810379.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 22.03.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 (далі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (далі - Лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № L378-03/07 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору встановлено, що Лізингодавець на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобовязується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору) (предмет лізингу), і Лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

На виконання умов договору позивач придбав предмет лізингу за договором купівля-продажу та передав у тимчасове володіння та користування відповідачу, що підтверджується підписаним представниками сторін актом приймання-передачі предмета лізингу від 10.10.2007р. відповідно до загальних умов фінансового лізингулізингоодержувач має право використовувати предмнет лізунгу протягом строку лізингу (листопад 2007 по жовтень 2012р.) . після закінчення строку лізингоодержувач повинен повернути предмет лізигу. Відповідач в порушення умов договору та вимог чинного законодавства України після закінчення строку лізингу не повернув позивачу предмет лізингу, у звязку з чим позивач звернувся до суду та просить витребувати з незаконного володіння Тандем ний коток HD 90 фірми HAMM з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком, серійний номер H1810379 та стягнути судовий збір.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.02.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1020/15-г, судове засідання призначено на 12.03.2015р.

10.03.2015р. на виконання вимог ухвали суду від 17.02.2015р. від позивача, супровідним листом, надійшли документи.

Ухвалою суду від 12.03.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 02.04.2015р.

30.03.2015р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від представника 1-го відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що не визнає позов у повному обсязі, вважає його необгрунтованим та таким, що не піджлягає задоволенню. Відповідач посилається на те, що позивач хибно ототожнює поняття «строк виконання зобовязання» та «строк дії договору», відзначає, що зі спливом строку сплати лізингових платежів минув строк дії договору. Така підміна понять є недопустимою. До того ж якщо її використовувати, то неминуче мають бути застосовані положення ст. 764 Цивільного кодексу України, відповідно до яких коли наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тобто, враховуючи п'ятирічний період сплати лізингових платежів, і відсутність таких заперечень збоку позивача, договір лізингу є пролонгований на пять років - до 2017 року. Просить суд винести рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

30.03.2015р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від представника позивача надійшли пояснення по справі, в яких останній зазначає, що відповідачем не погашено заборгованість за договором та сплатою вартості предмета лізингу в повному обсязі., що підтверджується матеріалами справи та доказами, які надані позивачем, а саме: додатковою угодою від 28.02.2014р. до договору, довідкою та випискою по рахунках про рух коштів, згідно яких вбачається, що кошти від відповідача з 28.02.2014р. не надходили та визнана відповідачем заборгованість не погашена увизначений сторонами строк. Також, позивач звертає увагу, що відповідно до п.7. ч.2 ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобовязаний у разі закінчення саме строку лізингу, а не строку дії договору повернути предмет лізингу. Отже, строк лізингу не можливо ототожнювати із строком дії договору, на що посилається відповідач у своєму відзиві.

Також, 30.03.2015р. від предствника 1-го відповідача надійшло клопотання, в якому останній просить суд продовжити строк розгляду спави №908/1020/15-г на пятнаднять днів.

02.04.2015р. ухвалою суду розгляд справи відкладено на 14.04.2015р.

14.04.2015р. через канцелярію господрського суд Запорізької області від представника 1-го відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів. Також, представник 1-го відповідача подав через канцелярію суду клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.04.2015р. на підставі ст. 69 ГПК України строк розгляду спору у справі продовжено на п'ятнадцять днів до 05.05.2015р., цією ж ухвалою розгляд справи відкладено на 27.04.2015р.

27.04.2015р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від представника позивача, супровідним листом, надійшов акт огляду від 02.09.2014р. з додаками 6 фітографій.

Ухвалою суду від 27.04.2015р. на підставі ст. 24 ГПК України залучено до участі у справі відповідача-2 ТОВ Торг-Строй Компанія, розгляд справи відкладено на 19.05.2015р.

18.05.2015р.ч ерез канцелярію господарського суду Запорізької області від представника позивача надійшло письмове повідомолення з додатком (роздруківка з сайту УДППЗ «Укрпошта».

19.05.2015р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від представника 1-го відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що відповідач є законним володільцем предмету лізингу, набув право володіння та користування предметом лізингу на підставі договорів купівля-продажу та договору лізингу, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою суду від 19.05.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 09.06.2015р

09.06.2015р., на підставі заяви судді Боєвої О.С., з метою всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, враховуючи категорію справи та її складність, розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області № 01-04/192/15 від 09.06.2015р., справу № 908/1020/15-г передано на колегіальний розгляд у складі трьох суддів: головуючий суддя - Боєва О.С., судді: Гандюкова Л.П., Сушко Л.М.

Ухвалою суду від 09.06.2015р. справа прийнята до розгляду колегією суддів, розгляд справи призначено на 05.08.2015р.

Ухвалою суду від 05.08.2015р. на підставі ст. 69 ГПК України строк розгляду спору у справі продовжено на п'ятнадцять днів до 25.08.2015р. (з урахуванням положень ст. 51 ГПК України), розгляд справи відкладено на 25.08.2015р.

16.06.2015р., під час перебування головуючого судді Боєвої О.С. у відпустці, до господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява ТОВ Шляхове будівництво Альтком до ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 про визнання права власності на рухоме майно.

У звязку з перебуванням головуючого судді у справі № 908/1020/15-г ОСОБА_3 у відпустці, у відповідності до п. 28 Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Запорізької області, затверджених зборами суддів господарського суду Запорізької області 19.05.2015р., листом від 17.06.2015р. ТОВ Шляхове будівництво Альтком було повідомлено, що вирішення питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви відкладається до виходу головуючого судді Боєвої О.С. з відпустки.

Ухвалою суду від 03.08.2015р. у справі № 908/1020/15-г на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України зустрічну позовну заяву ТОВ Шляхове будівництво Альтком повернуто без розгляду.

17.08.2015р. до господарського суду Запорізької області від ТОВ Шляхове будівництво Альтком надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.08.2015р. у справі № 908/1020/15-г.

Ухвалою суду від 18.08.2015р. провадження у справі № 908/1020/15-г зупинено до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.08.2015р. у справі № 908/1020/15-г.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 28.08.2015р. у справі № 908/1020/15-г апеляційну скаргу ТОВ Шляхове будівництво Альтком повернуто без розгляду. Справу № 908/1020/15-г повернуто до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.09.2015р. справу № 908/1020/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Боєва О.С., судді: Азізбекян Т.А., Гандюкова Л.П., поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 02.10.2015р.

22.09.2015р. від Донецького апеляційного господарського суду надійшов запит про термінове направлення справи № 908/1020/15-г до Донецького апеляційного господарського суду, у звязку з надходженням касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.08.2015р. у справі № 908/1020/15-г.

Ухвалою суду від 29.09.2015р. провадження у справі № 908/1020/15-г було зупинено до розгляду Вищим господарським судом касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 28.08.2015р. у справі № 908/1020/15-г та повернення матеріалів справи до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.11.2015р. у справі № 908/1020/15-г касаційну скаргу ТОВ Шляхове будівництво Альтком в частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 28.08.2015р. повернуто без розгляду.

09.11.2015р. справу № 908/1020/15-г повернуто до господарського суду Запорізької області.

16.11.2016р. через канцелярію сгопдарького суду Запорізької області від ТОВ Шляхове будівництво Альтком надійшла заява, в якій останні зазначає, що майно, яке є предметом спору по даній справі, протиправно утримується іншою юридичною особою ТОВ «Торг-строй Компанія» на території міста Донецька. В підтвердження неможливості виконувати зобовязання за договором фінансового лізингу № L378-03/07 від 22.03.2007р., посить суд долучити до матеріалів справи копію Сертифікату Торгово-промислової палати України від 21.05.2015р. №4303 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.12.2015р., в звязку із закінченням терміну повноважень судді доповідача у справі ОСОБА_3, справа була передана для повторного автоматизованого розподілу справи.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд колегії у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Азізбекян Т.А., суддя Гандюкова Л.П.

Враховуючи перебування судді Гандюкової Л.П. у відпустці, на підставі заяви головуючого судді Топчій О.А., розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 14.12.2015р. № 01-04/510/15 справа 908/1020/15 була передана для розгляду колегією у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Азізбекян Т.А., суддя Сушко Л.М.

Ухвалою суду від 14.12.2015р. колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Азізбекян Т.А., суддя Сушко Л.М. прийняла справу № 908/1020/15-г до провадження та призначила справу до розгляду на 19.01.2016р.

11.01.2016р. через канцелярію господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, яку ухвалою суду від 13.01.2016р. повернуто без розгляду.

В звязку з перебуванням судді Азізбекян Т.А. у відпустці, на підставі заяви головуючого судді Топчій О.А., розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 13.01.2016р. № 01-04/3/16 справа 908/1020/15 була передана для розгляду колегією у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Давиденко І.В. , суддя Сушко Л.М.

Ухвалою суду від 13.01.2016р. колегією у складі трьох суддів: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Давиденко І.В., суддя Сушко Л.М. прийнято справу №908/1020/15-г до провадження, розгляд справи призначено на 19.01.2016р.

19.01.2015р. ухвалою суду відкладено розгляд справи на 02.02.2016р.

01.02.2016р. через канцелярію господарського суду Запорізької області від позивача супровідним листом надано до суду довідку підприємства позивача щодо заборгованості ТОВ Шляхове будівництво Альтком за договором фінансового лізингу № L378-03/07 від 22.03.2007р. станом на 29.01.2016р.

В звязку з перебуванням судді Давиденко І.В. на лікарняному, на підставі заяви головуючого судді Топчій О.А., розпорядженням керівника апарату господарського суду Запорізької області від 02.02.2016р. № 01-04/13/16 справа 908/1020/15-г була передана для розгляду колегією у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Смірнов О.Г., суддя Сушко Л.М.

Ухвалою суду від 02.02.2016р. колегією у складі трьох суддів: головуючий суддя Топчій О.А., суддя Смірнов О.Г., суддя Сушко Л.М. прийнято справу №908/1020/15-г до провадження, розгляд справи призначено на 02.02.2016р.

Копія ухвали від 02.02.2016р. отримана представником позивача в судовому засіданні 02.02.2016р.

У судовому засіданні 02.02.2016р. представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, не переходячи до розгляду справи по суті, для уточнення позовних вимог.

Представники відповідачів у судове засідання 02.02.2016р. повторно не зявились, відзив на позовну заяву не надали, вимоги ухвал суду від 13.01.2016р. та 19.01.2016р. не виконали, про причини неможливості зявитись у судове засідання суд не повідомили.

Ухвалою суду від 02.02.2016р. розгляд справи відкладено на 10.02.2016р.

05.02.2016р. на адресу господарського суду Запорізької області від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову (без зміни підстав), в якій останній зазначає, що договірний (зобовязальний) характер правовідносин щодо передання спірного майна у користування на умовах лізингу та наявність п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» унеможливлює застосування приписів, якими врегульовано питання витребування майна з чужого незаконного володіння, в звязку з чим позивач просить суд змінити предмет позову, без зміни підстав позову та зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2» тандемний коток HD 90 фірми НАММ, серійний номер Н1810379.

10.02.2016р. у судовому засіданні представник позивача пояснив, що подав через канцелярію господарського суду Запорізької області заяву про зміну предмету позову (без зміни підстав), яку просить суд задовольнити.

Частиною 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та надану позивачем заяву про зміну предмету позову, дійшла висновку, що вказана заява відповідає вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та приймається судом до розгляду. Колегією суддів розглядаються позовні вимоги наступного змісту: зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен ОСОБА_2» тандемний коток HD 90 фірми НАММ, серійний номер Н1810379.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

10.02.2016р. представник 1-го відповідача у судове засідання повторно не зявився, відзив на позовну заяву не надав, вимоги ухвал суду від 13.01.2016р. та 19.01.2016р. не виконав, про причини неможливості зявитись у судове засідання суд не повідомив.

Відповідно до пунктів 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11. зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, 1-й відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає вирішенню даного спору.

Представник 2-го відповідача у судове засідання повторно не зявився, відзив на позовну заяву не надав, вимоги ухвал суду від 13.01.2016р. та 19.01.2016р. не виконав, про причини неможливості зявитись у судове засідання суд не повідомив.

Ухвали суду направлялись відповідачу за його юридичною адресою, якою з 02.02.2015р. відповідно до відомостей з Єдиного державного реєтру підприємств та організацій України (87525, Донецька область, м. Маріуполь, Приморський р-н, вул. Бахчіванджи, буд. 2).

Ухвала від 02.02.2016р., яка була надіслана на адресу ТОВ Торг-Строй компанія» не прийнята до пересилання УДППЗ Укрпошта та повернулася до господарського суду Запорізької області 04.02.2016р. на підставі листа Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 18.09.2015 №04-16-1121, про що 04.02.2016р. був складений відповідний акт.

Вказана ухвала була розміщена на сторінці Господарського суду Запорізької області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14., згідно з яким учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема і за умови розміщення інформації на офіційному сайті в мережі Інтернет.

Таким чином, 2-й відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи і його неявка не перешкоджає вирішенню даного спору.

В п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представників відповідачів, за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

За заявою представника позивача справа розглядалася без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 10.02.2016р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані позивачем додатково, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

22.03.2007р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком укладено Договір фінансового лізингу № L378-03/07.

Відповідно до п. 1.1 Договору встановлено, що Лізингодавець на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобовязується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору) (предмет лізингу), і Лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Специфікацією (Додаток № 2 до Договору) сторони визначили, що предметом лізингу є: тандемний коток HD 90 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком.

10.10.2007р.. за актом приймання-передачі, на підставі Договору фінансового лізингу Лізингодавець передав у вланість Лізингоодержувачу предмет лізингу - тандемний коток HD 90 фірми НАММ з кабіною, системою опалення, системою зовнішнього освітлення, проблисковим маячком (а.с. 17, т.1).

Строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору), та не може бути менше одного року (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, вартість предмета лізингу становить 564 291, 884грн., в т.ч. ПДВ 20%: 94 048, 64 грн.

Згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору) кількість періодів лізингу становить 60 місяців, з листопада 2007 р. по жовтень 2012 р.

Пунктом 8.1 Договору зазначено, що цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно Графіку і діє до повного виконання сторонами своїх обовязків за цим Договором.

Позивач зазначає, що після закінчення строку лізингу ТОВ Шляхове будівництво Альтком не повернув позивачу предмет лізингу, що суперечить умовам Договору та вимогам чинного законодавства України, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України зазначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За своєю правовою природою, договір по даній справі є договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг", фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Згідно п. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг", за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу, повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором, згідно до п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Положеннями ст. 292 ГК України встановлено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно п. 4.1. Договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу, та комісію лізиногодавця.

У пункті 5.4. Загальних умов фінансового лізингу (Додаток № 4) зазначено, що лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі з першого періоду лізингу. При цьому, першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем, в якому предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за актом приймання-передачі. Зазначені в Графіку порядкові номери періодів лізингу відповідають календарним місяцям, які слідують за першим періодом лізингу в прямому порядку.

Як вже зазначалося, відповідно до п. 1.2. Договору передбачено, що строк лізингу складається з періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів (Додаток № 1) та не може бути менше одного року.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що розмір лізингових платежів за кожний період лізингу, їх загальна сума та порядок сплати зазначаються в Графіку

Додатком № 1 сторонами було погоджено Графік лізингових платежів. Додатковими угодами сторони неодноразово змінювали Графік платежів.

Як було зазначено вище, згідно Графіку платежів, період лізингу та лізингових платежів становить з листопада 2007 р. по жовтень 2012 р.

Додатковою угодою від 28.02.2014р. сторони домовились, що підписанням цієї Угоди лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед лізингодавцем.

Пунктом 1.3. цієї ж угоди виконання боргових зобовязань за договором було відстрочено, кінцева дата виконання Лізингоодержувачем зобовязань встановлена до 30.09.2014р.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобовязання за договором лізингодавцем виконано в повному обсязі, а саме, передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується двосторонньо підписаним представниками лізингоодержувача та Лізингодавця, скріпленим печатками підприємств актом прийому-передачі предмету лізингу від 10.10.2007р. до Договору.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг, лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Пунктами 9.1, 9.2 Загальних умов до Договору визначено, що по закінченню строку лізингу та за умови належного виконання Лізингоодержувачем своїх зобовязань за Договором, Лізингоодержувач має виключне право придбати у власність (викупити) Предмет лізингу.

Придбання у власність (викуп) Предмета лізингу відбувається на підставі договору купівлі-продажу (викупу). При цьому викупна вартість Предмета лізингу, зазначена в п. 3.3 договору, підлягає зміні прямо пропорційно зміні встановленого Національним Банком України курсу гривні до Євро на дату укладання Договору купілі-продажу (викупу).

Матеріали справи не містять та 1-м відповідачем не надано доказів повернення позивачу після 30.09.2014р. предмету лізингу тандемного котка HD 90 фірми НАММ Крім того, відсутні докази, що предмет лізингу був викуплений лізингоодержувачем.

Відсутність визначеної змістом п.п. 9.1, 9.2. Загальних умов підстави для набуття права власності відповідачем на Предмет лізингу усуває потребу в дослідженні обставин виконання грошових зобовязань за Договором фінансового лізингу в контексті предмету доказування та спору. Також не має істотного значення для правильного вирішення розглядуваного спору в контексті зобовязальних правовідносин між Лізингодавцем і Лізингоодержувачем зясування питання фізичної наявності Предмету лізингу у відповідача.

Також слід зазначити, що посилання 1-го відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо продовження користування предметом лізингу після закінчення строку лізингу, що, на його думку, в силу вимог ст. 764 Цивільного кодексу України свідчить про чинність Договору лізингу є безпідставними, оскільки загальні положення ст. 764 Цивільного кодексу України (щодо правових наслідків продовження користування майном після закінчення строку договору найму) не підлягають застосуванню до договірних правовідносин фінансового лізингу, які регулюються Законом України Про фінансовий лізинг як спеціальним законом.

Крім того, посилання відповідача на неможливість передачі Предмета лізингу, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком не володіє Предметом лізингу, який передало на зберігання ТОВ ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ, не приймаються судом до уваги, оскільки порушені відповідачем з цього приводу питання мають вирішуватися на стадії виконавчого провадження у справі, а не під час ухвалення судового рішення. Тобто вказана відповідачем обставина, якщо вона дійсно має місце, жодним чином не впливає на зобов'язальний характер правовідносин сторін, що виникли в рамках Договору фінансового лізингу, зокрема, в частині застосування судом правових наслідків припинення цього Договору, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг.

Суд не приймає твердження 1-го відповідача, що ним сплачено вартість Предмету лізингу, а позивач, в свою чергу, не здійснив його передачу у власність відповідача, виходячи з наступного:

Приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, щодо сплати лізингових платежів не підтверджені документально та спростовуються додатковою угодою від 28.02.2014р., якою відповідач визнав заборгованості за рахунками перед лізингодавцем та зобов'язався сплатити наявну заборгованість в строк до 30.09.23014р. (п.1.3).

Проте, доказів такого виконання відповідачем суду не надано. Крім того, суд звертає увагу, що предметом позову у даній справі є вимоги про повернення предмета лізингу, у звязку з закінченням строку лізингу, право власності предмета лізингу при розгляді даної справи не оспорювалося.

Слід зазначити, що наведеної вище правової позиції дотримується Вищий господарський суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах зі спорів про зобов'язання Лізингоодержувача повернути Лізингодавцю предмет лізингу (постанови від 22.09.15. у справі № 908/592/15-г, від 30.09.15. у справі № 908/599/15-г, від 07.10.15. у справі № 908/598/15-г, від 08.10.15. у справі № 908/577/15-г, від 15.10.15. у справі № 908/579/15-г, від 20.10.15. у справі № 908/576/15-г).

Також щодо посилання 1-го відповідача про перебування спірного майна на території, непідконтрольній владі України, а саме в м. Донецьку, викладених у заяві, яка надійшла до суду 16.11.2015., суд зазначає наступне:

Сертифікатом № 4303 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), виданим відповідачу ОСОБА_4 палатою України (вих. № 2088/05-04 від 21.05.2015.), засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема, акти тероризму на території м. Донецьк та Донецької області, Товариству з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком щодо наступного зобовязання, виконання якого встановлено до 30.09.2014р., а саме: забезпечення належного зберігання, охорони, збереження майна, належне обслуговування та сервіс майна, надання лізингодавцю вільного доступу до майна, сплати щомісячних лізингових платежів та ін. за Договором фінансового лізингу № L378-03/07, укладеним 22.03.2007. між Товариством з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (Лізингоодержувач). Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання з 26.05.2014р., дата закінчення тривають на 21.05.2015р.

Статтями 14, 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні встановлено, що торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини.

Розділом 7 Договору фінансового лізингу сторонами врегульовано настання форс-мажорних обставин.

Згідно з п. 7.1 Договору фінансового лізингу передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобовязання або невиконання своїх обовязків за договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать: війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха; оголошення ембарго, інші Ії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обовязків за Договором.

Сторони зобовязані письмово, не пізніше 48 годин з моменту настання обставин непереборної сили, повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України (п. 7.2 Договору).

Частиною 1 ст. 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Правовими наслідками порушення зобовязання, є наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України).

З наведеного вище вбачається, що відповідач звільняється від відповідальності за Договором у разі настання форс-мажорних обставин.

Доказів направлення позивачу повідомлення про настання форс-мажорних обставин за Договором фінансового лізингу 1-й відповідач суду не надав.

Відповідно до п. 7.3 Договору встановлено, що обставини, вказані в п. 7.1 Договору, продовжують діяти впродовж 90 днів з часу їх виникнення, то будь-яка з сторін має право повідомити у письмовій формі іншу сторону про наміри розірвати договір. Договір вважається розірваним по закінчення 30 днів після направлення вказаного повідомлення, якщо воно не буде відмінене.

Умовами Договору сторони визначили, що в разі дострокового розірвання Договору Предмет лізингу вилучається у Лізингоодержувача, а отже, Предмет лізингу в будь-якому випадку повертається Лізингодавцю (розділ 6 Договору).

Таким чином, наявність форс-мажорних обставин не звільняє 1-го відповідача від обовязку повернення предмету лізингу внаслідок закінчення строку лізингу.

Слід зазначити, що 1-й відповідач в період дії форс-мажорних обставин, передав 2-му відповідачу предмет лізингу за договором зберігання від 03.06.2014р., а отже, в даний період мав можливість володіти та користуватися предметом лізингу.

Крім того, вбачається, що Предмет лізингу (тандемний коток) є рухомим майном, та може бути переміщений по всій території країни.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, оскільки строк лізингу за договором фінансового лізингу № L378-03/07 авід 22.03.2007р. закінчився, предмет лізингу позивачу не повернутий, 1-й відповідач не довів суду наявність у нього права користування та володіння предметом лізингу після закінчення строку лізингу, право власності на Предмет лізингу належить позивачу, а тому позовні вимоги щодо зобовязання ТОВ Шляхове будівництво Альтком повернути на користь ТОВ Райффайзен ОСОБА_2 Тандемний коток HD 90 фірми НАММ, серійний номер Н1810379 є законними, обґрунтованими, документально підтвердженими, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на 1-го відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49,75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 задовольнити повністю.

2. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком (87525, Донецька область, м. Маріуполь, Приморський р-н, вул. Бахчіванджи, буд.2, ) повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 (04073, м. Київ, проспект Московський, 9 корпус 5, офіс 101, ) тандемний коток HD 90 фірми НАММ, серійний номер Н1810379.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Шляхове будівництво Альтком(87525, Донецька область, м. Маріуполь, Приморський р-н, вул. Бахчіванджи, буд.2, )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Райффайзен ОСОБА_2 (04073, м. Київ, проспект Московський, 9 корпус 5, офіс 101, ) 7205 (сім тисяч двісті пять) грн. 69 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 12.02.2016р.

Головуючий суддя О.А. Топчій

Суддя О.Г. Смірнов

Суддя Л.М. Сушко