ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р. Справа № 923/2083/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Короткій Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", м.Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветта-Ком", м. Каховка

Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 320 840 грн. 51 коп. за договором про фінансовий лізинг

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 25.01.2016 р.;

від відповідача - не прибув.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (позивач) звернулося до господарського суд Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветта-Ком" (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 320 840 грн. 51 коп. за договором про фінансовий лізинг.

Представник позивача в ході судового засідання підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Відповідач, повідомлений про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, не скористався своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомив. Відзив на позовну заяву до дня засідання суду не представив.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 09.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна (надалі за текстом рішення позивач, лізингодавець) уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветта-Ком" (надалі за текстом рішення відповідач, лізингоодержувач) Договір про фінансовий лізинг № 00005600 від 10.08.2012 року (надалі за текстом рішення - Договір), відповідно до умов якого Позивач зобов'язався передати у розпорядження Відповідача ОСОБА_2 лізингу - транспортний засіб типу VW Volkswagen NF 3.0 1 V6 TDI, 2012 року виробництва, шасі № WVGZZZ7PZDD007842, двигун № НОМЕР_1 (надалі за текстом рішення - ОСОБА_2 лізингу), а Відповідач зобов'язався прийняти ОСОБА_2 лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів (надалі за текстом рішення - План відшкодування), що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 91098,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 27329,40 доларів США.

Відповідач відповідно до положень п. 6.1. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (надалі за текстом - Умови лізингу), що становлять невід'ємну частину Договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до Плану відшкодування.

Відповідно до п.6.5. Умов договору щомісячний лізинговий латіж здійснюється на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування.

Також Відповідач зобов'язувався відповідно до п. 4.4. Умов лізингу відшкодувати всі витрати, понесені в результаті експлуатації ОСОБА_2 лізингу, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог Позивача щодо експлуатації та/або передачі ОСОБА_2 лізингу.

Згідно з п. 9.2. Умов лізингу Відповідач був зобов'язаний повністю відшкодувати витрати на технічне обслуговування ОСОБА_2 лізингу.

Відповідно до п. 12.9 Умов лізингу у разі дострокового припинення Договору з боку Позивача, Відповідач зобов'язувався повернути ОСОБА_2 лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу Позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги Позивача про таке повернення.

Згідно із п. 13.1. Умов лізингу у випадку відмови Відповідача від повернення ОСОБА_2 лізингу або затримки у такому поверненні, Позивач мав право вилучити (повернути) ОСОБА_2 лізингу. При цьому, на підставі п. 13.6 Умов лізингу, Відповідач був зобов'язаний відшкодувати Позивачу будь-які витрати, пов'язані із конфіскацією ОСОБА_2 лізингу.

У випадку прострочення платежів за Договором, згідно із п. 8.2. Умов лізингу Відповідач зобов'язався сплачувати штрафні санкції. Зокрема, такі штрафні санкції включали:

- пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання Відповідачем зобов'язань (п. 8.2.1. Умов лізингу);

- штрафні санкції, що підлягають сплаті Відповідачем за нагадування про несплату, надіслані Позивачем Відповідачеві у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент суми у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу (п. 8.2.2. Умов лізингу);

- компенсація будь-яких витрат, понесених Позивачем, зокрема витрати на юридичні послуги, судові та позасудові процедури з метою стягнення сум, не сплачених Відповідачем у відповідності до Договору.

Згідно приписів ст..526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно із ч. 2 ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до п.6.5. Умов лізингу щомісячний платіж перераховується на рахунок, зазначений позивачем у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування.

Позивач у позові стверджує, що, починаючи з червня 2013 року відповідач почав порушувати свої зобовязання за договором та сплачував лізингові платежі з порушенням терміну для їх сплати. А починаючи з лютого 2015 року перестав виконувати свої зобовязання за договором, частково не сплативши лізингові платежі за лютий, березень, квітень та травень 2015 року.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач порушив свої зобовязання за договором, не здійснивши наступні платежі:

-часткова несплата щомісячного лізингового платежу за лютий 2015 року на суму 15641,07 грн. відповідно до рахунку №00258739 від 02.02.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.02.2015 р.;

- часткова несплата щомісячного лізингового платежу за березень 2015 року на суму 19141,75 грн. відповідно до рахунку № 00264286 від 06.03.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.03.2015 р.;

- часткова несплата щомісячного лізингового платежу за квітень 2015 року на суму 17788,33 грн. відповідно до рахунку № 00270067 від 06.04.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.04.2015 р.;

- часткова несплата щомісячного лізингового платежу за травень 2015 року на суму 15775,91 грн. відповідно до рахунку № 00275811 від 06.05.2015 р., належного до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.05.2015 р.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що загальна сума невиконаних

грошових зобовязань відповідача за несплаченими лізинговими платежами складає 68347,06 грн.

Відповідно до п. 12.6.1. Договору Позивач має право в односторонньому порядку припинити договір у разі, якщо Відповідач не сплатив наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 днів.

Відповідно до п. 8.3.1. Договору якщо Відповідач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш ніж 10 робочих днів, Позивач має право надіслати Відповідачу першу платіжну вимогу в письмовій формі. Якщо Відповідач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту першої вимоги, Позивач надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу, яка продовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку, якщо відповідач не здійснить оплату у вказаний термін, позивач має право направити відповідачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від договору в односторонньому порядку за п.12.6.1 договору. Сторони домовились, що невиконання зобов'язань після надіслання другої платіжної вимоги означає, що Відповідач не має наміру в подальшому виконувати свої зобов'язання за цим Договором.

Незважаючи на положення договору щодо виплати щомісячних лізингових платежів, відповідач з червня 2013 року почав порушувати свої зобовязання щодо терміну оплати лізингових платежів.

Позивачем у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Договором були надіслані наступні нагадування.

Перше нагадування від 04.02.2015 року;

Друге нагадування від 17.02.2015 року;

Третє нагадування від 04.03.2015 року;

Третє нагадування від 03.04.2015 року;

Третє нагадування від 20.04.2015 року;

Третє нагадування від 05.05.2015 року;

Третє нагадування від 19.05.2015 року.

Разом з третім нагадуванням від 19.05.2015 року Відповідачу було направлено вимогу про сплату заборгованості за Договором, повернення ОСОБА_2 лізингу та повідомлення про відмову від Договору вих. № 00005600.

Вимога відповідачем не була отримана та 07.07.2015 р. повернулась на адресу позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується описом вкладення у цінний лист та витягом з відстеження пересилання поштових відправлень.

Враховуючи викладене, суд погоджується з думкою позивача, що ним зроблено усе можливе для належного повідомлення відповідача про припинення договору та вимогу про повернення обєкта лізингу.

Згідно п.12.7. Умов лізингу, день, що вважатиметься датою розірвання (відмови) від договору, визначається позивачем у відповідному повідомленні (вимозі).

Таке повідомлення (вимога) надсилається позивачем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача. У випадку неотримання повідомлення (вимоги) з будь-яких причин, відповідач вважається належним чином повідомленим на 10 (десятий) календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП «Укрпошта» про прийняття повідомлення для відправки.

Таким чином, вимога направлена на адресу відповідача 29.05.2015 р., вважається отриманою відповідачем 07.06.2015 р.

Згідно п. 12.13 Договору у випадках, передбачених п. 12.6 та 12.12, Контракт припиняється на 10 (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони.

Таким чином, датою розірвання Договору є 11.06.2015 року.

Відповідно до п.12.9. договору у разі дострокового припинення договору з боку позивача, відповідач зобовязався повернути обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення. Крім того, відповідно до вимоги відповідачу встановлено обовязок погасити заборгованість протягом 3 (трьох)днів з дня отримання вимоги.

Зважаючи на те, що вимога вважається отриманою 07.06.2015 р., - останнім днем погашення заборгованості мало бути 09.06.2015 р., поверненням обєкта лізингу 19.06.2015 р.

В порушення вищевказаних вимог договору обєкт лізингу в зазначений строк повернуто не було, зобовязання зі сплати заборгованості за договором в повному обсязі не виконані.

Відповідно до п.12.10. Умов лізингу у будь-якому випадку дострокового припинення дії договору, позивач прямо зберігає право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат як страхові франшизи, витрати на збут, штрафи, витрати на правову допомогу.

За нормами ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Відповідно до ч.2 ст.224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до приписів ст..225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесених стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною.

Згідно із ч. 3. ст. 22 Цивільного кодексу України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до умов п. 4.1. Договору позивач зберігатиме за собою право власності на ОСОБА_2 лізингу, в той час, як Лізингоодержувач матиме право на експлуатацію ОСОБА_2 лізингу впродовж усього строку дії Контракту (окрім випадків коли Позивач матиме право розірвати цей Договір та вимагати повернення ОСОБА_2 Лізингу).

Пунктом 8.2.3. договору передбачено, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу за договором, до відповідача застосовуються наступні санкції, зокрема, компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених відповідачем відповідно до договору.

Пунктом 8.6. договору передбачено, що будь-які збитки заподіяні невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх зобовязань за договором підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені договором штрафні санкції.

Зважаючи на те, що вимога вважається отриманою 07.06.2015 р., - останнім днем погашення заборгованості мало бути 09.06.2015 р., поверненням обєкта лізингу 19.06.2015 р.

Матеріалами справи підтверджується, що в зазначений строк обєкт лізингу відповідачем повернуто не було, зобовязання з оплати заборгованості за договором не виконані.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України Про фінансовий лізинг лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Згідно п.13.7. Умов лізингу, якщо позивач не зможе здійснити своє право на вилучення (повернення), як передбачено у п.13, він матиме право на вилучення обєкта лізингу у відповідача в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.06.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис нотаріуса №706 про повернення обєкта лізингу.

21.08.2015 р. за сприяння спеціалізованої організації ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» обєкт лізингу було вилучено у відповідача та передано представнику позивача.

З метою супроводження процесу стягнення заборгованості, розшуку та повернення обєкта лізингу, зважаючи на характер господарської діяльності позивача та економічну спеціалізацію на ринку, позивач звернувся до спеціалізованої організації ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». З даною організацією позивачем було укладено договір про надання послуг з повернення майна (обєкту лізингу) від 03.02.2011 р.

Відповідно до п.16.1. договору незалежно від завершення виконання цього договору або проведення операцій, запланованих в рамках цього договору, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що повязані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у звязку з укладенням або виконанням цього контракту, а також операціями, запланованими в рамках виконання цього контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

За розрахунком позивача (а.с.8) загальна вартість послуг, наданих ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», повязаних зі стягненням сум, не сплачених відповідачем у відповідності до договору та конфіскацією обєкта лізингу становить 82720,75 грн.

У звязку із необхідністю звернення до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу з метою вчинення останнім виконавчого напису щодо повернення обєкта лізингу, позивачем були понесені витрати в сумі 3900,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Позивач також підтвердив понесені витрати в сумі 6000,00 грн. у звязку із необхідністю звернення до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та представництва інтересів позивача в суді.

Завдані позивачеві внаслідок неналежного виконання своїх зобовязань відповідачем збитки мають всі ознаки господарського правопорушення:

- протиправна поведінка відповідача виражалась у невиконанні умов договору та закону;

- збитки, а саме витрати позивача, повязані із стягненням заборгованості за договором та поверненням обєкта лізингу;

- причинний звязок між протиправною поведінкою відповідача та збитками (саме через порушення умов договору щодо оплати лізингових платежів, а згодом і неповернення обєкта лізингу у встановлений строк, позивач самостійно був змушений вчинити дії, спрямовані на спонукання відповідача виконати свої зобовязання за договором, проте такі дії не мали наслідком виконання своїх зобовязань відповідачем. У звязку з чим позивач був змушений звернутись до нотаріуса та спеціалізованих організацій з метою супроводження процесу стягнення заборгованості та повернення обєкту лізингу);

- вина відповідача підтверджується явним невиконанням чітких вимог закону та договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача 92620,75 грн. збитків, що виникли у звязку з відновленням позивачем його порушеного права як власника обєкта лізингу.

Відповідно до п.12.9. Умов лізингу, у разі дострокового припинення договору з боку позивача відповідач зобовязувався повернути обєкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому і технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 (десяти) робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення.

Матеріалами справи підтверджується неправомірне користування відповідачем обєктом лізингу з моменту настання строку його повернення до моменту його вилучення (21.08.2015 р.).

Позивач стверджує, що зважаючи на характер своєї господарської діяльності, поніс збитки у звязку із неповерненням обєкта лізингу відповідачем та відсутність можливості передати обєкт лізингу у повторний лізинг чи продати його.

Згідно п.6.18 Умов лізингу сторони погодили, що у випадку розірвання договору за ініціативою позивача відповідно до п.12 Договору, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування обєкта лізингу.

Оскільки відповідач не повернув вчасно обєкт лізингу відповідно до вимоги, а продовжував ним користуватися, то відповідач повинен компенсувати позивачу упущену вигоду у вигляді щомісячних платежів за фактичний час користування обєктом лізингу (з червня 2015 р. по серпень 2015 р.):

- щомісячний лізинговий платіж за червень 2015 року на суму 15542,52 грн., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.06.2015 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за липень 2015 року на суму 15356,03 грн., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.07.2015 р.;

- щомісячний лізинговий платіж за серпень 2015 року на суму 15218,74 грн., належний до сплати відповідно до Плану відшкодування не пізніше 15.08.2015 р.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобовязаний

компенсувати позивачу упущену вигоду у вигляді щомісячних платежів за фактичний час користування обєктом лізингу у розмірі 46117,29 грн.

Згідно п.6.3. Умов лізингу позивач та відповідач погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за договором на користь позивача, відображають справедливу вартість обєкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання договору суми на основі діючого курсу обміну доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним абнком (ПАТ «Креді ОСОБА_4»), який буде обрано за рішенням позивача станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

За умовами п.12.9 договору у випадку припинення лізингу, відповідач зобовязаний оплатити будь-яку різницю між вартістю обєкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано позивачем в результаті продажу обєкта лізингу) та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до Плану відшкодування.

Матеріалами справи підтверджується, що 09.11.2015 р. між позивачем та ТОВ «Автомир» було укладено Договір купівлі-продажу бувшого у використанні автомобіля, згідно якого позивач зобовязався поставити ТОВ «Автомир» в строк та на умовах, зазначених у цьому договорі, а ТОВ «Автомир» зобовязалось оплатити та прийняти у власність поставлений позивачем транспортний засіб марки VW Volkswagen NF, шасі № WVGZZZ7PZDD007842. Відповідно до п.3.1. договору ціна автомобіля на дату укладення цього Договору складає 1052792,28 грн.

Дохід від реалізації обєкта лізингу, який фактично отримав позивач складає 877326,90 грн. за вирахуванням ПДВ, і саме ця сума є ринковою вартістю обєкта лізингу.

Станом на 20 серпня 2015 р., що є датою вилучення транспортного засобу, відповідачем залишилися невиплаченими лізингові платежі (не враховуючи заборгованість за користування транспортним засобом згідно договору за період з червня 2015 р. по серпень 2015 р.) в розмірі еквіваленту у гривні 41908,99 доларів США.

Станом на 6 листопада 2015 року (робочий день, що передував дню продажу транспортного засобу) курс ПАТ «Креді ОСОБА_4» складав 22,689 грн. за 1 долар США.

Таким чином, різниця між ринковою вартістю та сумою несплачених лізингових платежів на момент продажу обєкту лізингу становила 73546,17 грн.; зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на підставі п.12.9. договору.

Відповідно до п.8.2.2. договору, у випадку прострочення сплати платежу до відповідача застосовуються наступні штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані позивачем: еквівалент суми у 15 доларів США за першу вимогу, 20 доларів США за другу вимогу та 25 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу).

За розрахунком позивача за порушення своїх зобовязань відповідач має сплатити штрафні санкції, передбачені п.8.2.2. Умов лізингу, в сумі 7130,54 грн.

Згідно п. 8.2.1 загальних умов у випадку прострочення сплати Платежу до Лізингоодержувача застосуються наступні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати Платежу.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України (435-4) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що вразі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" (№ 543/96-ВР від 22.11.1996 р.) встановлено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтями 1 та 2 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня (Стаття 3 Закону, із змінами, внесеними згідно із Законом N 2921-III (2921-14) від 10.01.2002 ).

Статтею 232 (ч. 6) Господарського кодексу України (436-4) встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За поданим позивачем розрахунком, з урахуванням зазначених вище вимог закону, розмір пені складає 3427,71 грн.

Згідно з вимогами частини 2 статті 625 ЦК України (435-4) боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За поданим позивачем розрахунком, з урахуванням зазначених вище вимог закону, розмір 3% річних складає 1379,33 грн. та інфляційних 15716,52 грн.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Посилаючись на ст.. 536 ЦК України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 12555,14 грн.

За вказаних обставин, позовні вимоги щодо стягнення суми процентів за користування чужими грошовими коштами підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветта-ком» (74800, Херсонська область, Каховський район, м.Каховка, вул..Нафтовиків, 9, ідентифікаційний код 36922732) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (ідентифікаційний код 35571472, адреса 02152, місто Київ, вул. Павла Тичини, 1В, офіс «В») 68347,06 грн. основного боргу, збитки у розмірі 212284,21 грн., штраф у розмірі 7130,54 грн., 3% річних у розмірі 1379,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 15716,52 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 12555,14 грн., 3427,71 грн. пені, 4812,61 грн. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

(Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом).

Повний текст рішення складено 15.02.2016 р.

Суддя В.В.Литвинова