ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 року Справа № 904/10479/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.. (доповідач),

суддів: Чимбар Л.О., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Мудрак О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Осаволюк Р.В, довіреність №б/н від 05.02.2015 р., представник;

від відповідача-1,2: Федоренко О.П., довіреність №4/10-41 від 18.01.2016р., представник;

третя особа-1: ОСОБА_3, довіреність №41 від 26.11.2015 р., представник;

третя особа-2: ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_2 від 26.02.1996 р;

третя особа-4: ОСОБА_5, паспорт НОМЕР_3 від 05.12.2000 р.;

третя особа-6: ОСОБА_6, паспорт НОМЕР_4 від 04.06.2002 р.;

третя особа-12: ОСОБА_7, паспорт НОМЕР_5 від 22.03.2002 р.;

третя особа-18: ОСОБА_8, паспорт НОМЕР_6 від 24.04.1998р.

представники третіх осіб-3,5,7,8,9,10,11,13,14,15,16,17,19 не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Колективного підприємства Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат "ДНІПРО" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року у справі № 904/10479/14

За позовом Колективного підприємства "Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат "ДНІПРО", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

до відповідача-2: Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

за участю: Прокурора Дніпропетровської області м. Дніпропетровськ, Дніпропетровська область

Третя особа-1: Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

Третя особа-2: ОСОБА_4,

Третя особа-3: ОСОБА_9,

Третя особа-4: ОСОБА_5,

Третя особа-5: ОСОБА_10,

Третя особа-6: ОСОБА_6,

Третя особа-7: ОСОБА_11,

Третя особа-8: ОСОБА_12,

Третя особа-9: ОСОБА_13,

Третя особа-10: ОСОБА_14,

Третя особа-11: ОСОБА_15,

Третя особа-12: ОСОБА_7,

Третя особа-13: ОСОБА_16,

Третя особа-14: ОСОБА_17,

Третя особа-15: ОСОБА_18,

Третя особа-16: ОСОБА_19,

Третя особа-17: ОСОБА_20

Третя особа-18: ОСОБА_8

Третя особа-19: ОСОБА_21

про скасування рішення та визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням секретаря судової палати від 01.02.2016р. апеляційна скарга Колективного підприємства Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат "ДНІПРО" передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів Джихур О.В.., Чимбар Л.О.

Ухвалою суду від 03.02.2016р. даною колегією суддів апеляційна скарга Колективного підприємства Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат "ДНІПРО" прийнята до свого провадження.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015р. ( головуючий суддя Ліпинський О.В., Золотарьова Я.С., Мілєва І.В. ) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що чинним на час укладення договору законодавством про приватизацію державного майна не було встановлено пільги у вигляді безоплатної передачі об'єктів соціально-побутового призначення у власність покупців, створених у формі організації орендарів, отже спірний об'єкт - гуртожиток по АДРЕСА_1 переданий Позивачу лише в користування (на баланс).

Крім того, в рішенні зазначається, що на час державної реєстрації КП Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату "Дніпро", створеного в результаті викупу майна за Договором купівлі-продажу № 56 від 13.10.1994 року, розмір статутного фонду останнього, склав 57 170 302 тис. крб., що дорівнює сумі вартості майна, яке належало орендарю - 54 260 523,6 тис. крб., та вартості майна, що підлягало приватизації - 2 909 778,4 тис. крб., та без врахування вартості об'єктів соціально-побутового призначення, вартістю 738496 тис. крб.. до яких віднесено спірний гуртожиток. Спірна будівля гуртожитку по АДРЕСА_1 не увійшла до статутного КП Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату "Дніпро", та залишилася у державній власності.

Не погодившись з рішенням суду, позивач у справі звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що у відповідності до Договору оренди з правом викупу майна Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» від 20.11.1990 року позивачу були передані в оренду з правом викупу виробничі будівлі та споруди, житловий фонд та інше майно.

Скориставшись правом, наданим позивачу умовами Договору оренди з правом викупу майна Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» від 20.11.1990 року, сторони 05.10.1994 року внесли зміни в Договір оренди, уклавши додаткову угоду та домовившись про те, що «Арендатор выкупает, а Арендодатель продает арендованное государственное имущество. Стоимость целостного имущественного комплекса, подлежащего викупу согласно протокола (акта) заседания инвентаризационной комиссии и акта оценки стоимости имущества, утвержденных приказом фонда от 04 октября № 408/12 составляет 5 7 908 798 тыс. крб., в том числе стоимость имущества, принадлежащего орендатору составляет 54 719251 тыс. крб., имущества, для котрого Арендодателем установлены льготы - 738 496 тыс. крб.» (п. 2.1. Додаткової угоди від 05.10.1994 року до Договору оренди).

Дана умова Додаткової угоди, укладеної позивачем та органом приватизації, на думку скаржника, свідчить про те, що до складу майна, що мало бути передане у власність позивача в процесі його приватизації, відносилося й майно щодо якого встановлені пільги, тобто саме будівля спірного гуртожитку.

Скориставшись правом, щодо набуття у власність державного майна, позивач та фонд комунального майна Дніпропетровської обласної ради 13.10.1994 року уклали Договір № 56 купівлі-продажу державного майна Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату «Дніпро».

У відповідності до п. 1.1. Договору купівлі-продажу державного майна Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» від 13.10.1994 р. майно підприємства, що є предметом договору купівлі-продажу, включає в себе всі його активи й пасиви, інвентар, засоби, обладнання та інше майно відповідно до акту інвентаризації, який додається до Договору.

В протоколі же засідання інвентаризаційної комісії (Акту інвентаризації) від 15.08.1994 року, який було складено у відповідності до вимог Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організацій, яке передається в оренду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 року № 158 (в редакції на 1994 рік), були зазначені основні засоби (до яких належить і приміщення гуртожитку) в кількості 1 491 одиниці, загальною вартістю 8 477 314 тис. крб.

Зазначена в Акті інвентаризації вартість основних засобів чітко дублюється в п. 1 Акту від 13.09.1994 року оцінки вартості майна орендного підприємства Дніпропетровський пивобезалкогольного комбінату «Дніпро», в якому також зазначена інформація про те, що загальна балансова вартість основних засобів позивача складає 8 477 314 тис. крб. Зважаючи ж на приписи п. З Положення про інвентаризацію майна державних підприємств, що приватизуються, а також майна державних підприємств та організації, яке передається в оренду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.1993 р. № 158, відповідно до якого інвентаризації підлягає все наявне у державного підприємства майно, спірна будівля гуртожитку була включена до складу майна, яке підлягало приватизації та було приватизовано позивачем.

Будь-яких інших, окрім зазначеного вище актів інвентаризації в процесі приватизації майна державного підприємства та при підписанні договору купівлі- продажу майна від 13.10.1994 року не складалося та не мало складатися, виходячи із приписів існуючого на той момент законодавства.

Крім того, згідно з п. 3.2. Договору купівлі-продажу від 13.10.1994 р. «передача объекта приватизации Продавцом и принятие объекта приватизации Покупателем удостоверяется актом передачи, который подписывается сторонами».

У відповідності же до Акту передання майна державного підприємства від 14.12.1994 року (акту, згідно з яким передавались об'єкти соціально-побутового призначення), який складався у відповідності до зазначеного Договору купівлі-продажу, сторонами зазначено про те, що «Продавец передает, а покупатель принимает проданное 13 октября 1994 годі путем выкупа имущество стоимостью 738496 тис. крб.».

Серед переліку майна, що передавалося саме за Договором купівлі-продажу в данному акті чітко зазначена й будівля спірного гуртожитку.

Посилання суду при винесенні спірного рішення на той факт, що спірний гуртожиток начебто не увійшов до статутного фонду позивача, спростовується Довідкою за вих. № 37-3/1В від 11.11.2013 року, виданою Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (А.с. 118), в якій зазначений орган зазначає про те, що « згідно інтегрованої підсистеми «Майно, що не увійшло до складу статутних капіталів| господарських товариств, створених в процесі приватизації, але перебуває у них на балансі» гуртожиток за адресою: АДРЕСА_2, і значиться.

Отже сам Фонд державного майна України підтверджує цим той факт, що зазначений гуртожиток саме увійшов до складу статутного капіталу КП «ДПБК «Дніпро».

Іншим доказом зазначеної обставини є наявний в матеріалах справи Акт оцінки вартості майна орендного підприємства Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро», який був складений для визначення вартості та обсягу об'єкта приватизації, на сторінці 4 якого міститься пункт 17.5, відповідно до якого об'єкти, що не підлягають приватизації, на підприємстві були відсутні. Отже приватизації підлягало все майно орендного підприємства Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро», в тому числі й спірна будівля гуртожитку.

Апелянт крім вищезазначеного також зазначає, що на підтвердження своєї позиції про те, що спірний гуртожиток не увійшов до складу статутного фонду позивача суд зазначає, що на час державної реєстрації Колективного підприємства Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату "Дніпро", створеного в результаті викупу майна за Договором купівлі-продажу № 56 від 13.10.1994 року, розмір статутного фонду останнього, склав 57 170 302 тис. крб., що дорівнює сумі вартості майна, яке належало орендарю - 54 260 523,6 тис. крб., та вартості майна, що підлягало приватизації - 2 909 778,4 тис. крб., тобто без врахування вартості об'єктів соціально- побутового призначення, вартістю 738496 тис. крб.».

Проте, зробивши такий висновок з огляду тільки на цифри, якими позначена величина статутного фонду позивача, суд не прийняв до уваги приписи, що містилися в Порядку відображення в бухгалтерському обліку і звітності операцій, пов'язаних з приватизацією та орендою державних підприємств, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.12.1993 року № 109, що діяв на момент існування зазначених правовідносин та про який зазначав представник позивача в поясненнях у справі.

Так у відповідності до п. 2.2. Порядку після завершення оцінки майна підприємства здійснюють операції по приведенню статутного фонду (капіталу) до розміру, що відповідає викупній (продажній) вартості підприємства або його статутному фонду (капіталу), який фіксується в установчих документах.

Для цього в бухгалтерському обліку підприємства відображаються такі операції:

2.2.2. Визначається статутний фонд (капітал): а) зменшується статутний фонд (капітал):

на суму вартості майна соціальної сфери, для якого встановлено пільги.

З огляду на зазначені приписи розмір статутного фонду підприємства саме і був зазначений при реєстрації підприємства за виключенням вартості майна соціальної сфери.

Також, сам факт підписання договору купівлі-продажу майна саме організацією орендарів жодним чином не свідчить про те, що спірний гуртожиток був наданий позивачу в користування, а не переданий у власність.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні вказала, що об'єкти соціально-побутового призначення були прийняті до комунальної власності на підставі прохання директора КП ДПБК «Дніпро». Згідно довідки наданої позивачем гуртожиток знаходився на балансі підприємства і до Статутного фонду не входив. Рішення міською радою прийнято в межах повноважень та є чинним. Просить рішення залишити без змін.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_24, ОСОБА_19, ОСОБА_25, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_26, ОСОБА_6, ОСОБА_27, ОСОБА_20, ОСОБА_28, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_18 в запереченнях на апеляційну скаргу вказали, що відповідно до договору купівлі-продажу № 56 від 13.09.1994 року організація орендарів Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро» придбала державне майно цілісного майнового комплексу Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро».

Згідно п.17 Акту оцінки вартості майна від 13.09.1994р. з вартості майна, яке підлягає приватизації вилучається вартість майна, яке належить орендарю - 54 260 523,6 тис. крб.., та вартість майна, для якого встановлені пільги - 738 496 тис. крб.. Це майно складається з об'єкту житлового фонду - гуртожитку по АДРЕСА_1 та пансіонату «Ялинка» на Азовському морі.

Звертають увагу на те, що позивач не вперше намагається отримати право власності на гуртожиток та пансіонат. Як на підставу переходу до нього права власності посилається на Акт інвентаризації, який додавався до договору. Але цей Акт всебічно досліджувався 01.11.2012р. Генічеським районним судом Херсонської області при розгляді справи щодо пансіонату «Ялинка» і було визнано право власності на пансіонат за державою в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській області. Правильність рішення підтверджена апеляційним судом Херсонської області по справі № 22-ц/791/176/2013 та Вищим спеціалізованим судом від 29.07.2015р.

Факт знаходження гуртожитку саме на балансі підтверджується довідками директора КП ДПБК «Дніпро» від 23.05.2011р.

З 2013 року мешканцям гуртожитку відкриті особові рахунки для оплати за комунальні послуги; квартплата сплачується до КП Жилсервіс-5 ДМР. до якого гуртожиток було передано рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 1718 від 28.12.2011р. Гуртожиток утримується повністю за кошти мешканців.

Просять залишити без змін рішення суду.

Третя особа ОСОБА_21 в письмових поясненнях вказала, що вона як працівник підприємства приймала участь у викупі майна підприємства. Стаття 24 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», в редакції, що діяла на дату приватизації, передбачала безоплатну передачу товариству покупців об'єктів соціально-побутового призначення, створених за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зі зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна. Дане питання було врегульовано додатковою угодою від 05.10.1994р. до договору оренди, якою було передбачено передачу позивачу майна щодо якого встановлені пільги на суму 738 496 тис. крб. - гуртожиток та база відпочинку.

З моменту підписання договору купівлі-продажу державного майна до КП ДПБК «Дніпро» безоплатно перейшло право власності на об'єкти соціально-побутового призначення. На користь цього свідчить лист РВ ФДМУ в Дніпропетровській області від 11.11.2013р. про те, що зазначене нерухоме майно не включено до Єдиного реєстру державного майн України.

Лист директора ОСОБА_29 від 27.05.2011р., на підставі якого виконкомом прийнято рішення про передачу в комунальну власність гуртожитку, виданий нею з перевищенням повноважень, так як вона на підставі постанови слідчого прокуратури від 28.03.2011р. була відсторонена від займаної посади директора . Вказані обмеження були скасовані лише 02.02.2012р. Крім того, відчуження майна, відповідно до п.8.1.7.Статуту віднесено до виключної компетенції загальних зборів. Також зазначає, що рішення Дніпропетровської міської ради № 1430 від 13.11.2012р. про прийняття до комунальної власності гуртожитку скасовано постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 13.02.2013р. Просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Регіональне відділення фонду державного майна України по Дніпропетровській області та його представник в судовому засіданні вказали, що приватизація полягає у оплатному придбанні державного майна. Пільга. Передбачена ст..24 Закону України «Про приватизацію державного майна» пільга, полягає в безоплатній передачі об'єктів соціально-побутового призначення у користування, а не у власність. Гуртожиток. Як і пансіонат «Ялинка» не увійшов до Статутного фонду позивача та не зазначений в Свідоцтві про власність, виданого на підставі договору купівлі-продажу. Звертає увагу, що в приватизаційній справі відсутній акт передачі об'єктів соціально-побутового призначення. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Прокурор в запереченнях на апеляційну скаргу вказав, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги правом власності на гуртожиток, не надав жодного належного доказу на підтвердження його права власності.

Згідно п.п.1.1., 2.1. Договору купівлі-продажу №56 від 13.10.1994р. продавець продав, а покупець купив майно цілісного майнового комплексу Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату Дніпро, який знаходиться за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на земельних ділянках загальною площею 8,62га, вартістю 2 909 778,4 тис. крб.

Гуртожиток, розташований по АДРЕСА_1, в договорі не значиться і його вартість до складу вартості майна, що приватизується не включена. В додатку до реєстраційного посвідчення на об'єкти нерухомого майна, що належать КП ДПБК «Дніпро», спірна будівля гуртожитку відсутня.

Відсутність у позивача права власності на об'єкти соціально-побутового призначення, на підставі договору купівлі-продажу № 56 від 05.10.1994р., встановлена рішенням апеляційного суду Херсонської області від 22.01.2015р у справі № 22ц/791/119/15 за позовом заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі РВ ФДМУ по Дніпропетровській області до ОСОБА_30, КП ДПБК «Дніпро»,ОСОБА_31 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з незаконного володіння та визнання права власності. Дані обставини є доведеними та не підлягають доказуванню в силу ст.35 ГПК України.

Доводи позивача про перевищення міською радою повноважень при прийнятті гуртожитку у комунальну власність спростовані наявністю рішення міської ради № 36/4 від 06.11.2002р. «Про надання згоди на прийняття житлового фонду та гуртожитків у комунальну власність територіальної громади міста».

Вказані обставини встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014р. у справі № 403/7297/12(2а/403/849/12) з аналогічного предмету спору.

В судовому засіданні прокурор зауважила на те, що гуртожиток будувався за рахунок державних капітальних вкладень, а не за рахунок коштів позивача. На підтвердження надано копії рішення виконкому Дніпропетровської міськради № 490 від 23.07.1970р., протокол-замовлення погодження об'ємів будівельно-монтажних робіт, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Треті особи ОСОБА_16, ОСОБА_11, ОСОБА_24, ОСОБА_19, ОСОБА_25, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_26, ОСОБА_6, ОСОБА_27, ОСОБА_20, ОСОБА_28, ОСОБА_7, ОСОБА_5 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позовні вимоги позивача не підтримують та в задоволенні просять відмовити.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, заслухавши пояснення представників сторін встановила наступне.

20.11.1990р. між Виробничим об'єднанням пиво безалкогольної промисловості УРСР та організацією орендарів пиво безалкогольного комбінату «Дніпро» укладено договір оренди з правом викупу майна Дніпропетровського пив комбінату «Дніпро». Передано майно на загальну суму 26 037 тис. руб. (п.1.1. договору) та передбачено, що орендар при затверджені Закону про приватизацію викупає майно, зазначене в договорі (п.3 договору) (т.5 а.с.189-194).

28.01.1993р. між комітетом комунальної власності Дніпропетровської облдержадміністрації (орендодавець) та організацією орендарів пиво безалкогольного комбінату «Дніпро» (орендар) укладено договір оренди за яким в оренду передано майно пиво безалкогольного комбінату «Дніпро».

23.05.1994р. сторонами укладено додаткову угоду до договору, якою склад і вартість цілісного майнового комплексу збільшено на вартість Орджонікідзевського цеху безалкогольних напоїв, який входить до складу цілісного майнового комплексу на правах госпрозрахункового структурного підрозділу (п.1.4.) та розділ 5 договору доповнено правом орендаря викупляти орендоване майно на умовах, в порядку і строки, передбачені чинним законодавством (т.5. а.с.178-180).

Рішенням фонду комунального майна Дніпропетровської облради від 28.09.1994р. створено комісію по визначенню вартості та умов викупу цілісного майнового комплексу Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро» (т.5 а.с.106).

Згідно Акту оцінки вартості майна орендного підприємства Дніпропетровського пиво безалкогольного комбінату «Дніпро», складеного комісією, вартість майна, що підлягає приватизації складає 2 909 778,4 тис. крб. Як вбачається з п.17 Акту, до складу вартості майна не увійшло майно, яке належить орендарю на суму 54 260 523,6 тис. крб. та майно для якого встановлені пільги на суму 738 496 тис. крб.. (т.5 а.с. 74-77).

Рішенням Фонду комунального майна Дніпропетровської облради № 408/12 від 04.10.1994р. затверджено Акт оцінки орендованого державного майна, що підлягає викупу організацією орендарів (т.5 а.с. 73).

05.10.1994р. організацією орендарів та фондом комунального майна укладена додаткова угода до договору оренди від 20.11.1990р. стосовно викупу орендованого майна(т.5. а.с. 58).

Пунктами 2.1., 2.2. угоди передбачено, що орендар викуповує орендоване державне майно цілісного майнового комплексу вартістю 57 908 798 тис.крб., в том у числі вартість майна, що належить орендарю складає 54 719 251 тис. крб.., майн для якого орендодавцем встановлена пільга - 758 496 тис. крб.

Об'єкти, що не підлягають викупу орендарем відсутні.

Об'єкти, які передаються орендарю безоплатно: будівля гуртожитку та пансіонат «Ялинка» на Азовському морі. Загальна вартість об'єктів 738 496 тис. крб..

Таким чином, вартість майна, що підлягає приватизації, складає 2 909 778,4 тис. крб..

05.10.1994р. Фондом комунального майна Дніпропетровської облради видано наказ «Про викуп майна, укладанні та виконанні договору купівлі-продажу майна Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро» (т.5 а.с. 56).

13.10.1994р. між Фондом комунальної власності Дніпропетровської обласної ради народних депутатів (Продавець) та Організацією орендарів Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату "Дніпро" (Покупець) укладено Договір №56 купівлі-продажу державного майна Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату "Дніпро", зареєстрований рішенням №550-Р від 14.10.1994 року Виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська (далі-Договір), згідно п.1.1 якого Продавець продав, а Покупець придбав державне майно цілісний майновий комплекс Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату "Дніпро", розташованого за адресою: 320079, АДРЕСА_2 та 322960, АДРЕСА_3 на земельних ділянках загальною площею 8,62 га, у відповідності з умовами, визначеними Договором. Майно підприємства включає в себе всі його активи та пасиви, інвентар, облаштування, обладнання та інше майно згідно акту інвентаризації, який додається до Договору.

Згідно п.п.1.3., 1.4 договору, вартість відчужуваного цілісного майнового комплексу становить 2 909 778,4 тис. крб. Даний об'єкт проданий за 2 909 778,4 тис. крб.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що, передача об'єкта приватизації Продавцем та прийняття об'єкта приватизації Покупцем посвідчується актом передачі, який підписується сторонами.

Покупець цілісного майнового комплексу стає правонаступником його прав та обов'язків з моменту підписання акту передачі майна (п. 3.3 Договору).

14.12.1994 року сторонами у справі підписано 2 Акти передачі майна державного підприємства. Згідно одного Акту, продавець передав, а покупець прийняв продане шляхом викупу майно вартістю 738 496 тис. крб., а саме гуртожиток по АДРЕСА_1 та пансіонат «Ялинка» на Азовському морі. Згідно другого Акту, продавець передав, а покупець прийняв продане шляхом викупу майно вартістю 2 909 778,4 тис. крб. (будівлі, споруди, передавальні засоби) (т/ 1 а.с. 16-17, 87-90).

14.12.1994р. на конференції організації орендаторів пиво безалкогольного комбінату «Дніпро» затверджено Статут колективного підприємства «Дніпропетровський пиво безалкогольний комбінат «Дніпро» (КП ДПБК «Дніпро»), який зареєстрований 16.12.1994р. виконкомом Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до п.п.4.1., 4.4. Статуту, майно КП ДПБК «Дніпро» складається з основних фондів та оборотних засобів приватизованого Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро» у відповідності з договором купівлі-продажу, а також з основних та оборотних засобів, придбаних за період оренди.

Розмір статутного фонду КП ДПБК «Дніпро» станом на 14.10.1994 року складає 57 170 302 тис. крб..

14.06.1995р. регіональним відділенням фонду державного майна України по Дніпропетровські області, на підставі наказу № 12/12-ПСС «Про реєстрацію свідоцтва про власність», покупцеві (організації орендарів) видано свідоцтво про власність на майно цілісного майнового комплексу Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро», розташованому у АДРЕСА_2 та у АДРЕСА_3.

28.12.2011 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення № 1718 від "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1".

До комунальної власності територіальної громади міста прийнято гуртожиток літ. А-9, загальною площею 4730,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, від Колективного підприємства Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату "Дніпро" ( п.1 рішення).

Позивач, посилаючись на те що будівля в м. Дніпропетровськ по АДРЕСА_1. є його власністю, яка придбана у складі цілісного майнового комплексу Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату "Дніпро" на підставі договору купівлі-продажу №56, зареєстрованого 14.10.1994 року, просить скасувати рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1718 від 28.12.2011 року "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1", та визнати за КП "Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат "Дніпро" право власності на адміністративно-побутову будівлю гуртожитку розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з рішенням господарського суду з наступних підстав.

Відповідно до Указу Президії Верховної Ради України від 30.08.91р. № 1452-ХІІ «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України у власність держави» та Закону України від 10.09.91р. «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» майно та фінансові ресурси підприємств, установ та організацій та інших суб'єктів союзного підпорядкування, розташовані на території України, є державною власністю України.

Постановою Верховної Ради України від 29.11.1990 р. «Про захист суверенних прав власності Української РСР» введено мораторій на території республіки на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення в дію Закону Української РСР про роздержавлення майна.

15 березня 1992 року було введено в дію Закон України «Про приватизацію майна державних підприємств».

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) (далі Закон) приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у загальнодержавній, республіканській (Республіки Крим) і комунальній власності, на користь фізичних та недержавних юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього ж закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) до об'єктів державної власності, що підлягають приватизації, належать: майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства і є єдиними (цілісними) майновими комплексами; незавершене будівництво; частки (паї, акції), що належать державі у майні господарських товариств та інших об'єднань.

Статтею 15 Закону встановлені способи приватизації державного майна, а саме шляхом:

продажу об'єктів приватизації та незавершеного будівництва на аукціоні, за конкурсом, в тому числі з виключним застосуванням майнових сертифікатів, вільно конвертованої валюти;

продажу часток (акцій, паїв) у майні підприємств на аукціоні, за конкурсом, на фондовій біржі та іншими способами, що передбачають конкуренцію покупців;

викупу майна державного підприємства, зданого в оренду;

викупу майна державного підприємства згідно з альтернативним планом приватизації;

викупу об'єктів малої приватизації товариствами покупців, створеними працівниками цих об'єктів.

Таким чином, Законом було встановлено, що набуття у власність державного майна здійснюється на платній основі.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується позивачем, що вартість об'єктів соціально-побутового призначення - гуртожиток по АДРЕСА_1 та пансіонат «Ялинка», не увійшла до вартості приватизації об'єктів цілісного майнового комплексу КП ДПБК «Дніпро» та не увійшла до Статутного фонду.

Договором купівлі-продажу було передбачено продаж цілісного майнового комплексу Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро», що знаходиться за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3.

Згідно Свідоцтва про власність, виданого позивачу на підставі договору купівлі-продажу № 56 від 13.10.1994р., свідоцтво посвідчує право власності на майно цілісного майнового комплексу Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «Дніпро», розташованого у АДРЕСА_2 та у АДРЕСА_3.

Дані документи також свідчать, що гуртожиток, який розташований у м.Дніпропетровську по АДРЕСА_1 не увійшов до складу цілісного майнового комплексу, який був приватизований позивачем.

Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств» (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що товариству покупців, створеному працівниками підприємства згідно з статтею 8 цього Закону, яке стало власником свого підприємства в результаті викупу підприємства, купівлі його на аукціоні, за конкурсом, придбання 51 і більше відсотків акцій, за його згодою відповідний державний орган приватизації безоплатно передає об'єкти соціально-побутового призначення, створені за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) зазначеного підприємства із зменшенням ціни, за яку було придбано майно підприємства, на суму початкової ціни зазначеного майна.

Ці пільги поширюються на викуп державного майна орендними підприємствами.

Пільга, передбачена даною нормою полягає саме в тому, що покупцю, за його згодою, можуть передаватися об'єкти соціально-побутового призначення безоплатно у користування, а не у власність, оскільки даний Закон не передбачає безоплатної приватизації, тобто безоплатної передачі державного майна у власність товариству покупців або орендному підприємству.

Крім того, вищенаведена норма Закону передбачає можливість передачі об'єктів соціально побутового призначення, створених за рахунок коштів фонду соціального розвитку (аналогічних фондів) підприємства, що приватизується.

Як вбачається з Архівної копії рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 490 від 23.07.1970р., земельна ділянка для будівництва в 1971-1972 роках гуртожитку по АДРЕСА_1 виділялася пивному заводу, який на той час будувався.

Згідно протоколу замовлення підрядних будівельно-монтажних робіт, які передаються для виконання Дніпропетровським пивобезалкогольним комбінатом «Дніпро» тресту «Дніпроміськбуд» та протоколу погодження поквартальної розбивки будівельно-монтажних робіт на 1973 рік … будівництво гуртожитку на 408 місць по АДРЕСА_1 у м. Дніпропетровськ здійснювалося за рахунок державних централізованих капітальних вкладень, тобто за рахунок цілеспрямованих держаних коштів, а не за рахунок коштів позивача.

З урахуванням наведеного господарський суд обґрунтовано дійшов висновку, що гуртожиток по АДРЕСА_1 був переданий позивачу лише у користування та залишився у власності держави, а тому правові підстави для визнання права власності за позивачем на спірний гуртожиток відсутні.

Що стосується позовних вимог про скасування рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 1718 від 28.12.2011р. про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку по АДРЕСА_1 та щодо повноважень директора ОСОБА_29 то колегія суддів зазначає наступне

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014р. по справі № 403/7297/12 (2а/403/849/12) встановлено, що рішення виконкому міської ради № 1718 від 28.12.2011р. прийнято в межах повноважень, у зв'язку з чим і було відмовлено у задоволенні позову про скасування даного рішення (т.2 а.с.117-119).

Матеріалами справи не підтверджено й того, що на час звернення - 27.05.2011р. з заявою про прийняття в комунальну власність гуртожитку директор ОСОБА_29 не мала повноважень. Постанова слідчого від 28.03.2011р. про відсторонення від займаної посади була направлена позивачу для виконання. Постанова слідчого була виконана лише 09.06.2011р., коли наказом виконання обов'язків директора було покладено на ОСОБА_32. До цього часу обов'язки директора виконувала ОСОБА_29

Факт повноважень директора на 27.05.2011р. також встановлено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.04.2014р. по справі № 403/7297/12 (2а/403/849/12).

Крім того, директор ОСОБА_29 зверталася до міської ради з аналогічною заявою про прийняття гуртожитку до територіальної громади 04.11.2010р., а 16.06.2011р. звертався в.о. директора ОСОБА_32 (т.1а.с.122, 123).

Таким чином законність оспорюваного рішення виконкому міськради № 1718 від 28.12.2011р. є встановленою і не підлягає доказуванню.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з вищенаведеним. Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат "ДНІПРО" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2015 року у справі № 904/10479/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08.02.2016р.

Головуючий: __________________ С.Г. Антонік

Судді: __________________ О.В. Джихур

__________________ Л.О. Чимбар