ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2016р. Справа № 905/3238/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант, м. Харків

до відповідача: Державного підприємства Макіїввугілля, м. Макіївка, Донецька область

про стягнення 303 508 грн. 50 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився

від відповідача: представник не зявився

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.02.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходилась справа № 905/3900/14 за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант, м. Харків до Державного підприємства Макіїввугілля, м. Макіївка, Донецька область про стягнення 303 508 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 02.07.2014 розгляд справи № 905/3900/14 був відкладений на 12.08.2014р.

У звязку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, з метою збереження життя і здоровя працівників господарського суду Донецької області та учасників судового процесу, захисту їх законних прав та інтересів, господарський суд Донецької області призупинив свою роботу до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю і здоровю працівників господарського суду Донецької області та учасників судового процесу.

З 27 квітня 2015 року господарський суд Донецької області відновив роботу за адресою: м. Харків, проспект Леніна, 5.

25 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант, м. Харків, звернувся до господарського суду Донецької області із позовною заявою до Державного підприємства Макіїввугілля, м. Макіївка, Донецька область про стягнення 303 508 грн. 50 коп., посилаючись на п.7.10 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 2, згідно якої ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант має право на подання нового позову (або заяви, скарги) у встановленому ГПК порядку.

Відповідно до п.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, не підлягає відновленню справа, втрачена до закінчення судового розгляду. В такому разі заявник не позбавлений права на подання нової позовної заяви (іншого звернення, передбаченого ГПК) у загальному порядку.

Позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант, м. Харків, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Макіїввугілля, м. Макіївка, Донецька область, про стягнення заборгованості за договором №10106/1/136 від 01.11.2010 року в сумі 268 944 грн. 00 коп., інфляційних втрат у сумі 13 853 грн. 92 коп., 3% річних у сумі 20 710 грн. 58 коп., а всього 303 508 грн. 50 коп.

Ухвалою суду від 27.11.2015р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 14.01.2016р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою суду від 14.01.2016р. господарським судом Донецької області було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 09.02.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором №10106/1/136 від 01.11.2010 року щодо оплати вартості виконаних робіт. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 509, 526, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 14.01.2015р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на укладання договору №10106/1/136 від 01.11.2010 року із відповідачем, невиконання останнім за ним своїх зобов'язань з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Про судові засідання 25.01.2016р. та 09.02.2015р. позивач був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про відкладення розгляду справи від 14.01.2016р. та 01.02.2016р., однак у засідання суду представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач у свою чергу про судові засідання 14.01.2016р., 25.01.2015р. та 09.02.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать розміщені 30.11.2015р., 18.01.2016р. та 28.01.2016р. на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі «Повідомлення для учасників судового процесу, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) повідомлення про розгляд справи, однак у засідання суду представника не направив, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи, що неявка в судове засідання належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант (далі виконавець) та Відокремленим підрозділом Шахта імені ОСОБА_2 Державного підприємства Макіїввугілля (далі замовник) був укладений договір № 10106/1/136 від 01.11.2010р. на виконання робіт з ремонту обладнання (далі за текстом Договір), за умовами якого Виконавець зобовязується виконати роботи з ремонту гідродомкратів 3КД-90, гідростоєк 3КД-90, гідростоєк 3КД-90Т за завданням замовника, а замовник зобовязується приймати та оплачувати виконані роботи протягом строку дії договору, найменування робіт та найменування обладнання зазначається сторонами у специфікаціях, які є невідємною частиною договору.

Специфікацією №1 від 01.11.2010р. до договору № 10106/1/136 від 01.11.2010р. загальна вартість капітального ремонту 5-ти гідростоєк 3КД-90 складає 36 900 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 6 150 грн. 00 коп.

Специфікацією №2 від 15.12.2010р. до договору № 10106/1/136 від 01.11.2010р. загальна вартість капітального ремонту 3-з гідростоєк 3КД-90Т та 8-ми гідродомкратів 3КД-90 складає 69 282 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 11 547 грн. 00 коп.

Специфікацією №3 від 10.01.2011р. до договору № 10106/1/136 від 01.11.2010р. загальна вартість капітального ремонту 10-ти гідростоєк 3КД-90Т, 4-х гідростоєк 3КД-90 та 5-ти гідродомкратів 3КД-90 складає 162 765 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 27 127 грн. 50 коп.

Відповідно до п.5.5. договору, загальна сума договору складає до 300 000 грн. 00 коп. з ПДВ.

Як визначено п. 5.4 договору, замовник оплачує повну вартість робіт протягом 5 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п. 13.1, договір вступає у дію з дня моменту підписання та діє до 31.12.2011 року. Припинення дії договору, у тому числі в результаті його розірвання, не звільняє сторін від виконання фінансових зобовязань.

Факт виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором № 10106/1/136 від 01.11.2010р. на загальну суму 268 944 грн. 00 коп. підтверджується наступними актами приймання-здачі виконаних робіт:

- Акт №0369 від 10.11.2010р. на суму 36 900 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 6 150 грн. 00 коп.;

- Акт №0431 від 21.12.2010р. на суму 51 246 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 8 541 грн. 00 коп.;

- Акт №0001 від 06.01.2011р. на суму 18 036 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 3 006 грн. 00 коп.;

- Акт №0032 від 28.01.2011р. на суму 162 762 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ 27 127 грн. 00 коп.

Вказані акти підписані повноважними представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Таким чином, судом встановлено, що зобовязання з оплати вартості виконаних робіт за договором відповідачем не виконані повному обсязі, вартість робіт у розмірі 268 944 грн. 00 коп. станом на час розгляду справи не сплачена.

Граничним строком оплати виконаних робіт, встановленим п.5.4 договору, за актом №0369 від 10.11.2010р. є 15.11.2010р., за актом №04319 від 21.12.2010р. є 26.12.2010р., за актом №0001 від 06.01.2011р. є 11.01.2011р., за актом №0032 від 28.01.2011р. є 02.02.2011р.

Проаналізувавши укладений сторонами договір № 10106/1/136 від 01.11.2010р. на виконання робіт з ремонту обладнання, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для ухилення від виконання свого обовязку за договором стосовно оплати робіт, як це визначено п. 5.4 договору, протягом 5 календарних днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається здійснення відповідачем розрахунку з позивачем впродовж вказаного строку, що призвело до порушення відповідачем зобовязання з оплати робіт як боржником, який прострочив виконання, у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 10106/1/136 від 01.11.2010р. на виконання робіт з ремонту обладнання у сумі 268 944 грн. 00 коп. обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Крім стягнення основної заборгованості позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 20 710 грн. 58 коп., оцінюючи правомірність нарахування яких суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі вказаної норми закону нараховані та заявлені до стягнення 3% річних:

- за актом №0369 від 10.11.2010р. за період з 18.11.2010р. по 24.03.2014р. у сумі 3 709 грн. 21 коп.;

- за актом №0001 від 06.01.2011р. за період з 17.01.2011р. по 24.03.2014р. у сумі 1 724 грн. 04 коп.;

- за актом №0032 від 28.01.2011р. за період з 07.02.2011р. по 24.03.2014р. у сумі 15 277 грн. 33 коп.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, фактично розмір 3% річних складає 20 710 грн. 58 коп., у звязку з чим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та доведеними матеріалами справи, отже, такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховані інфляційні втрати за прострочення оплати вартості робіт у розмірі 13 853 грн. 92 коп.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є методологічно та арифметично невірним, оскільки в розрахунках позивача період нарахування не відповідає вимогам п.3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань», відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та ст.ст. 17, 18 Закону України «Про інформацію» використовується та є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

На підставі цього суд зробивши розрахунок інфляційних втрат дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних, обчислених:

- за актом №0369 від 10.11.2010р. за період з грудня 2010р. по лютий 2014р. у сумі 2 417 грн. 72 коп.;

- за актом №04319 від 21.12.2010р. за період з січня 2011р. по лютий 2014р. у сумі 2 924 грн. 32 коп.;

- за актом №0001 від 06.01.2011р. за період з лютого 2011р. по лютий 2014р. у сумі 840 грн. 45 коп.;

- за актом №0032 від 28.01.2011р. за період з березня 2011р. по лютий 2014р. у сумі 6 065 грн. 01 коп.

Фактично розмір інфляційних втрат дорівнює 12 247 грн. 50 коп. на підставі чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1 606 грн. 42 коп. задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом України Про індексацію грошових доходів населення, ст.ст. 17, 18 Закону України Про інформацію, ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 610, 612, 625, 629, 837 Цивільного кодексу України; ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Макіїввугілля ( місцезнаходження 86157, Донецька область, м. Макіївка, пл. Радянська, 2) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант (, місцезнаходження 61024, АДРЕСА_1) заборгованість за договором № 10106/1/136 від 01.11.2010р. на виконання робіт з ремонту обладнання у сумі 268 944 грн. 00 коп., інфляційні втрати у сумі 12 247 грн. 50 коп., 3% річних у сумі 20 710 грн. 58 коп. та витрати зі сплати судового збору у сумі 6 137 грн. 08 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Кант в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1 606 грн. 42 коп. відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 09.02.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко