КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/20360/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Ольшевській І.О.

За участю представників:

від позивача: Войтенко А.І. - представник (дов. №127 від 25.12.2015р.)

від відповідача: Алімов Д.В. - представник (дов. №25 від 01.02.2016р.)

від третьої особи: Притула Г.Ю. - представник (дов. №118/2015 від 07.12.2015р.)

Розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2015р.

у справі №910/20360/15 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

про спонукання до виконання обов'язків в натурі

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про зобов'язання відповідача узгодити з ОАО "ФСК ЕЭС" (Російська Федерація) дані щодо фактичної кількості електричної енергії, поставленої ПАТ "Интер РАО" до ДПЗД "Укрінтеренерго" за Контрактом від 29.12.2014р. №02-804/2014-00003, за квітень 2015р.; зобов'язання відповідача позивачеві узгоджені дані про фактичну кількість електроенергії, поставленої ПАТ "Интер РАО" до ДПЗД "Укрінтеренерго" за Контрактом від 29.12.2014р. №02-804/2014-00003 у квітні 2015 року (включно з даними про кількість електроенергії, поставленої кожної години розрахункового періоду), за формою, вказаною в Додатку №7, що є невід'ємною частиною Контракту (на паперовому носії та в форматі. XLS).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.10.2015р. позовні вимоги задоволені, зобов'язано Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" узгодити з ОАО "ФСК ЕЭС" (Російська Федерація) дані щодо фактичної кількості електричної енергії, поставленої ПАТ "Интер РАО" до ДПЗД "Укрінтеренерго" за Контрактом від 29.12.2014р. №02-804/2014-00003 за квітень 2015 року; зобов'язано Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" надати до ДПЗД "Укрінтеренерго" узгоджені дані про фактичну кількість електроенергії, поставленої ПАТ "Интер РАО" до ДПЗД "Укрінтеренерго" за Контрактом від 29.12.2014р. №02-804/2014-00003 у квітні 2015 року (включно з даними про кількість електроенергії, поставленої кожної години розрахункового періоду), за формою, вказаною в додатку № 7, що є невід'ємною частиною Контракту (на паперовому носії та в форматі. XLS); стягнуто з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" судовий збір у розмірі 2 436,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2015р. у справі №910/20360/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

На думку апелянта, висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, що оспорюється, не відповідають обставинам справи, та саме рішення прийняте з порушенням ст.ст. 16, 511, 617 Цивільного кодексу України, ст. 6 Господарського кодексу України, ст. 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Скаржник зазначає, що господарський суд помилково та неправильно зробив висновок про наявність зобов'язання у відповідача перед позивачем з узгодження фактичної кількості електроенергії згідно Контракту, оскільки відповідач не є стороною цього Контракту. Також відповідач вказує про те, що враховуючи форс-мажорні обставини, підтверджені у передбачених законодавством порядку сертифікатом ТПП України, про настання яких були належним чином повідомлені усі заінтересовані особи, та на підставі нормативно-правових актів центральних органів виконавчої влади України, він здійснив розрахунок сальдо перетоків електроенергії за квітень 2015р. та надав ВАТ «ФСК ЕЭС» дані про кількість електроенергії, переданої за Контрактом у квітні 2015р. для погодження, які ним погоджені не були. При цьому, як зазнає відповідач, позивачеві була передана інформація від відповідача про кількість електроенергії, переданої за Контрактом у квітні 2015р. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що згідно ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України відсутній такий спосіб захисту права як зобов'язання відповідача узгодити дані щодо фактичної кількості електричної енергії. Також апелянт зазначає, що зобов'язання його узгодити дані щодо фактичної кількості електроенергії є втручанням у його господарську діяльність, що, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення.

Позивач - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», надав до матеріалів справи письмовий відзив на апеляційну скаргу, за яким просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2015р.

Позивач зазначає, що Контрактом, укладеним між ним та ПА «Интер РАО», на відповідача, як на технічного виконавця, покладено певні обов'язки, пов'язані з виконанням технічних умов Контракту, а саме в частині здійснення оперативно-диспетчерського управління режимами паралельної роботи електроенергетичних систем, передачі та обліку перетікання електричної енергії. Контракт в частині технічних умов підписано в.о. директором відповідача та проставлена печатка відповідача. Крім того позивач вказує, що посилання відповідача на обставини непереробної сили, що підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України №2902 не мають відношення до Контракту№02-804/2014-00003 від 29.12.2004р., оскільки засвідчують обставини непереборної сили, що виникли за технічною угодою від 17.06.2010р. Позивач також зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань належним чином та у встановлений строк, права позивача на отримання належного виконання за Контрактом з боку технічного виконавця з української сторони були порушені.

Третя особа - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, надала письмові заперечення на апеляційну скаргу та просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції від 02.10.2105р. залишити без змін. Третя особа вказала, що Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» на території України зобов'язане забезпечувати технічне виконання Контракту, здійснювати технологічне приймання, облік та визначення кількості електроенергії, що поставляється за Контрактом в ОЕС України, в кожному розрахунковому періоді.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця О.Ф. прийняла до свого провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та призначила її до розгляду на 16.11.2015р.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 14.12.2015р., з огляду на раптове погіршення здоров'я судді Синиці О.Ф., сформовано для розгляду справи №910/20360/15 колегію суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Зубець Л.П. прийняла до свого провадження справу №910/20360/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015р. залучено до справи у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, розгляд справи відкладено.

Розпорядженням заступника голови Київського апеляційного господарського суду Андрієнка В.В. від 25.01.2016р., з огляду на перебування судді Зеленіна В.О. у відпустці, сформовано для розгляду справи №910/20360/15 колегію суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. колегія суддів у складі головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Мартюк А.І., Зубець Л.П. прийняла до свого провадження справу №910/20360/15.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. розгляд справи було відкладено відповідно до ст. 77 ГПК України, з огляду на необхідність надання додаткових доказів та пояснень у справі.

Справа слухалась з оголошеними в судових засіданнях 16.11.2015р., 07.12.2015р. перервами на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, заслухавши представників сторін, Київський апеляційний господарський суд зазначає наступне.

29.12.2014р. між Відкритим акціонерним товариством «Интер РАО ЕЭС», як продавцем, та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», як покупцем, був укладений Контракт №02-804/2014-00003, за умовами якого продавець зобов'язався поставити покупцеві електроенергію, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити продавцеві цю електроенергію в кількості та на умовах, визначених даним Контрактом.

У відповідності до п. 1.2. Контракту поставка електроенергії від продавця покупцю здійснюється з Єдиної енергетичної системи Росії (ЄЕС Росії) до Об'єднаної енергетичної системи України (ОЕС України).

Згідно з п. 2.1. Контракту поставка електроенергії здійснюється на умовах DAF кордон Російська Федерація - Україна та/або DAF кордон Республіка Білорусь - Україна відповідно до умов Офіційних правил інтерпретації торгових термінів ІНКОТЕРМС, міждержавними лініями електропередачі, вказаними в Додатку №3, що є невід'ємною частиною Контракту.

Пунктом 2.2. Контракту передбачено, що виконання технічних його умов здійснюється: з боку продавця - ОАО "ФСК ЕЭС" в частині обліку перетікання електроенергії, надання послуг з переміщення електроенергії через митний кордон Російської Федерації, погодження та обліку графіків поставок; ОАО "СО ЕЭС" в частині здійснення оперативно-диспетчерського управління режимами паралельної роботи електроенергетичних систем та планування почасових сальдо-обсягів поставок електроенергії; з боку покупця: ДП "НЕК "Укренерго" в частині здійснення оперативно-диспетчерського управління режимами паралельної роботи електроенергетичних систем, передачі та обліку перетікання електроенергії.

Згідно з п. 3.2 Контракту фактична кількість електроенергії, поставленої в розрахунковому періоді за контрактом міждержавними лініями електропередачі, вказаними в Додатку №3, визначається технічними виконавцями на підставі даних погодинного обліку перетікання електроенергії всіма лініями електропередачі, вказаними у Додатку № 3 до Контракту.

Судовою колегією встановлено, що Контракт, додатки до нього №1, №3 "Перелік міждержавних ліній електропередачі, за якими здійснюється поставка та облік електроенергії" та №7 форма "Даних про кількість електроенергії за контрактом від 29.12.2014р. №02-804/2014-00003", підписані також відповідачем.

У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про електроенергетику" в електроенергетиці України діє єдина централізована диспетчерська система оперативно-технологічного управління виробництвом, передачею, розподілом та постачанням електричної енергії. Функції централізованого диспетчерського (оперативно-технологічного) управління об'єднаною енергетичною системою України та організацію паралельної роботи з енергетичними системами інших держав виконує державне підприємство, яке визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в електроенергетичному комплексі. Централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління поширюється на суб'єкти господарської діяльності, об'єкти електроенергетики яких підключені до об'єднаної енергетичної системи України.

Функції централізованого оперативно-диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України виконує державне підприємство, що здійснює управління в електроенергетиці, а саме Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" та його відокремлені структурні підрозділи.

Згідно з п. 6.2.5 Правил оптового ринку електричної енергії України, затверджених постановою НКРЕ від 12.09.2003 № 921 обсяг імпорту е/е в оптовий ринок оператором зовнішнього перетоку по імпортному зовнішньоекономічному контракту визначається диспетчерським центром.

До мети та основних напрямків діяльності Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" належить: здійснення централізованого оперативно-технологічного управління ОЕС України із збереженням надійної паралельної роботи теплових, атомних і гідравлічних електростанцій України, об'єднаних магістральними електромережами; забезпечення паралельної роботи з енергосистемами сусідніх країн СНД та ЄС, технічне і технологічне забезпечення експорту/імпорту електроенергії; здійснення передачі електроенергії магістральними та міждержавними електричними мережами.

Таким чином, відповідач на території України зобов'язаний забезпечувати технічне виконання Контракту, здійснювати технологічне приймання, облік та визначення кількості електроенергії, що поставляється за Контрактом в ОЕС України, в кожному розрахунковому періоді.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про зобов'язання відповідача узгодити з ОАО «ФСК ЕЭС» (Російська Федерація) дані щодо фактичної кількості електричної енергії, поставленої ПАТ «Интер РАО» до ДПЗД «Укрінтеренерго» за Контрактом від 29.12.2014р. №02-804/2014-00003 в квітні 2015р., та надання позивачеві узгоджених даних про фактичну кількість електроенергії, поставленої в квітні 2015р.

Так, апеляційним господарським судом встановлено, що поставки електроенергії за Контрактом були розпочаті з 01.01.2015р. В тому числі, електрична енергія була імпортована до України з Російської Федерації і у квітні 2015р.

У відповідності до пункту 3.3. Контракту не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, ОАО "ФСК ЕЄС" надає продавцю, а ДП "НЕК "Укренерго" - покупцю узгоджені дані про фактичну кількість електроенергії, поставленої продавцем покупцю за Контрактом в розрахунковому періоді (включно з даними про кількість електроенергії, поставленої кожної години розрахункового періоду), за формою, вказаною в Додатку № 7, що є невід'ємною частиною Контракту (на паперовому носії та в форматі. XLS).

За пунктами 3.5. - 3.8. Контракту узгоджені дані є підставою для розрахунку вартості електроенергії, поставленої в розрахунковому періоді, а також підставою для підписання між покупцем та продавцем актів приймання-передачі та купівлі-продажу електроенергії.

З огляду на те, що перетоки електричної енергії були частково здійснені п'ятьма лініями електропередачі, які з 10.04.2015р. виключені із правового поля України, технічні виконавці за Контрактом - Укренерго (з української сторони) та ОАО "ФСК ЕЭС" (з російської сторони) не виконали умови пункту 3.2. Контракту та не узгодили фактичну кількість поставленої електроенергії (Укренерго підтвердило поставку в кількості 142 458 271 кВт*г, за даними російської сторони в квітні 2015 року було поставлено 308 499 276 кВт*г).

Позивач звернувся до відповідача з листом від 08.05.2015р. №44/03.01-503/е, яким повідомив, що станом на 08.05.2015р. до нього не надходило інформації про узгоджений технічними виконавцями обсяг поставленої електроенергії за Контрактом у квітні 2015 року.

Відповідач листом від 12.05.2015 повідомив, що технічний виконавець з російської сторони відмовився погодити розраховані обсяги протікання електроенергії між ЄЕС Росії та ОЕС України.

Отже, обсяги електричної енергії, яка була імпортована в Україну з Росії у квітні 2015р., є за цей період непогодженими, з огляду на що у встановлений Контрактом строк узгоджені дані про фактичну кількість електроенергії не були надані відповідачем позивачеві, що свідчить про наявність з боку відповідача неналежного виконання свого зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судова колегія відмічає, що оскільки саме на відповідача покладений обов'язок узгоджувати дані про фактичну кількість електроенергії, то за наявності заперечень з боку іншої сторони, з якою ці дані необхідно узгоджувати, він має вживати всіх необхідних та передбачених законних мір та способів, для виконання такого обов'язку.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем на спростовано неналежне виконання обов'язку щодо узгодження фактичної кількості електроенергії, поставленої до України з Росії у квітні 2015р., та щодо надання такої інформації позивачеві за формою, що передбачена Контрактом, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими та законними.

Твердження відповідача про те, що законодавством України не передбачений обраний позивачем спосіб захисту, не відповідає дійсності, оскільки ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, серед встановлених цими нормами способами захисту, є такий спосіб, як примусове виконання обов'язку в натурі. Даний спосіб захисту застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії стосовно позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок.

Помилковим також є твердження відповідача, що присуджене за рішенням зобов'язання виконання обов'язку є втручання у його господарську діяльність. Судовою колегією не встановлено наявність такого втручання.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить відомий процесуальному праву принцип допустимості доказів (засобів доказування). Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2015р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального і процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.10.2015р. у справі №910/20360/15 залишити без змін.

3. Справу №910/20360/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Е.О. Шевченко

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець