ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа № 909/821/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П. Матущака О.І.

при секретарі судового засідання: Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Славмир» (вх. № 01-05/4728/15 від 22.10.2015 року)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року

у справі № 909/821/15

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Екоторг», с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області

до відповідача-1: ОСОБА_1, с. Княже Снятинського району Івано-Франківської області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Славмир», с. Хутір-Будилів Снятинського району Івано-Франківської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, с. Княже Снятинського району Івано-Франківської області

про визнання недійсними рішення № 1 засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «Славмир» ОСОБА_1 від 08.02.2013 року та статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Славмир», зареєстрованого 18.03.2015 року.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність б/н від 17.11.2014 року

від відповідача-1: ОСОБА_1

від відповідача-2: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Екоторг» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_1 та ТзОВ «Славмир» про визнання недійсним рішення № 1 засновника ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 від 8 лютого 2013 року та визнання недійсним статуту ТзОВ «Славмир» зареєстрованого18 березня 2015 року.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року у справі № 909/821/15 (суддя Булка В.І.) позов Товариства з додатковою відповідальністю «Екоторг» задоволено. Суд виніс рішення, яким визнав недійсним рішення №1 засновника ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 від 08.02.13 р. та статут ТзОВ «Славмир», зареєстрований 18.03.15 р.

Не погоджуючись з даним рішенням ТзОВ «Славмир» (вх. № 01-05/4728/15 від 22.10.2015 року) подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові Товариства з додатковою відповідальністю «Екоторг» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що твердження суду про те, що перехід майна ТзДВ «Екоторг» у власність ТзОВ «Славмир» за розподільчим балансом повинно породжувати для позивача право управління даним товариством не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Позивачем та третьою особою не було подано до суду відзивів на апеляційну скаргу.

Розпорядженнями голови Львівського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 року та від 26.01.2016 року змінювався склад колегії суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 02.11.2011 року рішенням загальних зборів учасників ТзДВ «Екоторг» було вирішено, зокрема, здійснити реорганізацію ТзДВ «Екоторг» шляхом виділу із нього іншого господарського товариства з організаційно правовою формою товариство з обмеженою відповідальністю.

Пізніше, 08.02.2013 р. загальними зборами учасників ТзДВ «Екоторг» було прийнято рішення, яким було вирішено, зокрема, виділити новоствореному товариству з обмеженою відповідальністю від імені якого діє ОСОБА_1 майно, а саме: приміщення з № 1 по № 23 включно, позначені на І поверсі будівлі Літери «А» (торговий комплекс) по вул. Лисенка, № 25 села Хутір-Будилів; приміщення з №53 по №72 включно, позначені на ІІ поверсі будівлі Літери «А» (торговий комплекс) по вул. Лисенка, № 25 села Хутір-Будилі, з моменту державної реєстрації змін до установчих документів ТзДВ «Екоторг», вважати ОСОБА_1 таким що припинив участь в товаристві; затвердити розподільчий баланс та акт приймання-передачі майна новоствореній юридичній особі.

Також, 08.02.2013 року засновником ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 було прийнято рішення, яким було вирішено: заснувати ТзОВ «Славмир» шляхом виділу з ТДВ «Екоторг»; затвердити юридичну особу; затвердити статут ТзОВ «Славмир», визначити загальний розмір статутного капіталу товариства в сумі 8290,00 грн. за рахунок частки, яка належала ОСОБА_1 в статутному капіталі ТДВ «Екоторг»; виконання обовязків директора товариства покладено на засновником ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 та провести держреєстрацію юридичної особи шляхом виділу з ТзДВ «Екоторг».

Згідно із п. 1.1 статуту ТзОВ «Славмир» є юридичною особою, створеною шляхом виділення нової юридичної особи при реорганізації ТзДВ «Екоторг». У відповідності із розділом 3 Статуту ТзОВ «Славмир», засновником, власником і єдиним учасником товариства виступає ОСОБА_1 Як вбачається із розділу 7 статуту ТзОВ «Славмир» внесок засновника на формування статутного фонду товариства складає 8295,00 грн.

Як вбачається із розподільчого балансу ТзДВ «Екоторг» за статтею активів новоствореному товариству підлягали передачі основні засоби залишковою вартістю 498 200 грн.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що рішення № 1 засновника ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 від 08.02.2013 року та статут ТзОВ «Славмир» не відповідають фактичним обставинам, суперечать рішенням загальних зборів учасників ТзДВ «Екоторг» від 02.11.2011 року та від 08.02.2013 року, а тому підлягають визнанню недійсними.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з статтею 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Зміст корпоративних прав та корпоративних відносин визначається у ст. 167 ГК України. Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У даній справі Товариство з додатковою відповідальністю «Екоторг» звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача 1 ОСОБА_1 (фізичної особи) та до відповідача 2 - ТзОВ «Славмир» про визнання недійсними рішення № 1 засновника ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 від 08.02.2013 року та статуту ТзОВ «Славмир», зареєстрованого 18.03.2015 року.

Як вбачається із статуту ТзОВ «Славмир», засновником, учасником і власником товариства є лише ОСОБА_1.

Судом встановлено, що Товариство з додатковою відповідальністю «Екоторг» не виступило учасником (засновником, власником) ТзОВ «Славмир». Спір, який виник між позивачем та відповідачами не пов'язаний зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства позивача (ТзДВ «Екоторг»), а пов'язаний із створенням іншої юридичної особи, з якою у позивача відсутні корпоративні відносини, оскільки в статутному капіталі ТзОВ «Славмир» відсутня частка ТзДВ «Екоторг».

Враховуючи п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України спір у даній справі не є корпоративним.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Враховуючи те, що відповідачем 1 є фізична особа (ОСОБА_1М.), яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, при цьому спір не є корпоративним, вказана фізична особа з урахуванням вищезазначених норм не може бути стороною у господарському спорі.

У звязку з вищенаведеним, колегія суддів прийшла до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача 1 слід припинити, на підставі п. 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо позовних вимог в частині до відповідача 2 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" у разі, якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним пунктом 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1 ГПК України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч. 2 ст. 16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 20 ГК України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються у тому числі шляхом визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання.

Судом встановлено, що Товариства з додатковою відповідальністю «Екоторг» звернулось до суду першої інстанції із позовом до ТзОВ «Славмир» про визнання недійсним рішення № 1 засновника ТзОВ «Славмир» від 8 лютого 2013 року та визнання недійсним статуту ТзОВ «Славмир» зареєстрованого 18 березня 2015 року.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників, до компетенції яких віднесено вирішення питань, котрі стосуються внутрішньої діяльності товариства. За таких обставин, рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю є обов'язковим лише для учасників товариства. В зв'язку з чим, відповідно до ч. 5 ст. 98 ЦК України право на оскарження рішень загальних зборів товариства належить лише учаснику товариства.

Отже, законодавством України тільки учасникам надано право оскаржити рішення органу товариства, якщо воно порушує їх права та охоронювані законом інтереси, у випадку, зокрема, недотримання встановленої процедури їх скликання та прийняття рішення без необхідного кворуму.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач не є учасником ТзОВ «Славмир», рішення про створення якого він просить визнати недійсним.

Враховуючи вищевикладене, рішення засновника ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 від 08.02.2013 року про створення товариства не порушує прав позивача, який не є учасником вказаного товариства.

Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ТзДВ «Екоторг» в частині до відповідача 2 про визнання недійсним статуту ТзОВ «Славмир» зареєстрованого 18 березня 2015 року не підлягають до задоволення.

Як зазначено в ст.4 Закону України «Про господарські товариства», товариство з обмеженою відповідальністю як різновид господарських товариств діють на підставі статуту. В статуті товариства зазначаються органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень (ст.68 Цивільного кодексу України).

Так, статут є внутрішнім установчим документом, локальним нормативним актом, який визначає правовий статус юридичної особи, регламентує діяльність та порядок функціонування конкретного товариства: внутрішню організацію та діяльність органів управління. За таких обставин, статут товариства з обмеженою відповідальністю є обов'язковим лише для учасників товариства.

Враховуючи вищевикладене, існування статуту ТзОВ «Славмир» прийнятого на підставі рішення засновника ТзОВ «Славмир» ОСОБА_1 від 08.02.2013 року не може порушувати права особи (ТзДВ «Екоторг»), яка не є учасником вказаного товариства.

В даному випадку позивач може захистити своє майнове право, яке він вважає порушеним у спосіб визначений ст. 16 ЦК України.

Таким чином колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року слід скасувати, прийняти нове рішення, яким в частині позовних вимог до відповідача 1 провадження у справі припинити, а в частині позовних вимог до відповідача 2 - в позові відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105, Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволи частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.10.2015 року скасувати. Прийняти нове рішення, яким в частині позовних вимог до відповідача 1 провадження у справі припинити, а в частині позовних вимог до відповідача 2 - в позові відмовити.

3. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Екоторг» (вул. Лисенка,25,с. Хутір-Будилів, Снятинський район, Івано-Франківська область, 78302 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Славмир» (вул.Лисенка, 25 корпус г, с.Хутір Будилів, Снятинський р-н., Івано-Франківська обл., 78302 () 2679,60 грн. судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

4. Доручити Господарському суду Івано-Франківської області видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Справу направити в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено та підписано 05.02.2016 року

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_4