ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" лютого 2016 р.Справа № Б-39/26-10 вх. № 2328/2-39

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

За участю:

представника ТОВ "Скай Кепітал" - ОСОБА_2, дов.від 04.01.2016 р.

ліквідатора - не з"явився

розглянувши заяву ТОВ "Скай Кепітал" про визнання недійсним договору

По справі за заявою ТОВ "МКС" м. Харків

до ТОВ "МКС" м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 05.10.2010 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "МКС" визнано банкрутом відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором боржника ОСОБА_3

Ухвалою суду від 05.11.2013 р. задоволено скарги ПуАТ "Фідобанк, звільнено ліквідатора ОСОБА_3 від виконання покладених на нього обов"язків, призначено ліквідатором ТОВ "МКС" арбітражного керуючого ОСОБА_4

До суду надійшла заява ТОВ "Скай Кепітал" (вх. № 32125/14 від 16.09.2014 р.), в якій заявник просить суд визнати договір купівлі-продажу векселів № 27/03/12 від 27.03.2012 р. недійсним з моменту його укладання.

У п. 81 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про банкрутство" від 18 грудня 2009 року N 15 судам надано роз'яснення, що розгляд господарським судом заяв про визнання угод недійсними має здійснюватися з дотриманням загальних засад господарського судочинства, передбачених ГПК, з обов'язковим залученням до розгляду заяви в судовому засіданні осіб, прав та обов'язків яких стосується ця угода.

Розглянувши надану заяву, суд призначив її до розгляду в судовому засіданні із залучення до участі у справі покупця ФОП ОСОБА_5 оскільки судове рішення за результатами розгляду заяви може вплинути на його права та обов`язки зазначених осіб.

Враховуючи необхідність отримання витребуваних та додаткових документів, розгляд заяви ТОВ "Скай Кепітал" неодноразово відкладався.

В судове засідання 20.01.2015 р. ліквідатор не з"явилася, проте надала клопотання про відкладання розгляду заяви у зв"язку з її відрядженням.

Від ФОП ОСОБА_5 надійшов відзив на заяву банку, в якому він повністю заперечує проти вимог банку, вважає її необгрунтованою, а також вважає, що укладений договір купівлі-продажу векселів таким, що не має специфічних ознак форвейтингу, тому відсутні підстави кваліфікувати його як форвейтингову операцію.

Представник ТОВ "Скай Кепітал" надала додаткові пояснення до своєї заяви, в яких просила суд задовольнити заяву та визнати договір купівлі-продажу векселів № 27/03/12 від 27.03.2012 р. недійсним.

Враховуючи нез"явлення ліквідатора та необхідність отримання витребуваних документів, суд відклав розгляд заяви на 02.04.2015 р.

В судове засідання 02.04.2015 р. ліквідатор не з"явилася, проте через канцелярію суду від неї надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути заяву ТОВ "ОСОБА_1 кепітал" без її участі у зв"язку з неможливістю бути присутньою в призначеному судовому засіданні.

Представник ТОВ "ОСОБА_1 кепітал" в судовому засіданні надала клопотання про відкладання розгляду заяви

Покупець ФОП ОСОБА_5 в судове засідання не з"явився.

Враховуючи нез"явлення ліквідатора та приймаючи до уваги клопотання ТОВ "ОСОБА_1 кепітал", суд відклав розгляд заяви на 02.06.2015 р.

В судове засідання 02.06.2015 р. представник ТОВ "ОСОБА_1 кепітал" не з"явився.

Покупець ФОП ОСОБА_5 в дане судове засідання не з"явився.

Враховуючи не"явлення учасників процесу, розгляд заяви знов неодноращово відкладався.

Ухвалою суду від 03.11.2015 р. задоволено заяву ліквідатора ОСОБА_4 про дострокове припинення її обов'язків, припинено виконання арбітражним керуючим ОСОБА_4 обов"язків ліквідатора ТОВ "МКС", призначено ліквідатором ТОВ "МКС" арбітражного керуючого ОСОБА_6

Враховуючи призначення нового ліквідатора та необхідність отримання від нього відзиву на заяву, розгляд заяви було відкладено на 24.11.2015 р.

В судове засідання 24.11.2015 р. ліквідатор з"явився, відзиву на заяву ТОВ "ОСОБА_1 кепітал" не надав, проте надав клопотання про відкладання розгляду заяву з причин необхідності додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Представник ТОВ "ОСОБА_1 кепітал" підтримав клопотання ліквідатор та також просив відкласти розгляд заяви.

Приймаючи до уваги надані клопотання, враховуючи необхідність отримання витребуваних документів, суд відклав розгляд заяви на 02.02.2016 р.

В судове засідання 02.02.2016р. ліквідатор не з"явився, проте надав відзив на заяву ТОВ "ОСОБА_1 кепітал", яку підтримав, а також просив її розгляд здійснювати без його участі у зв"язку зі знаходженням у відрядженні.

Представник ТОВ "ОСОБА_1 кепітал" просив задовольнити заяву.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи та наданим сторонами пояснень, суд виходить з наступного.

Враховуючи особливості процедури банкрутства, визначені нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі, в тому числі про визнання недійсними укладених боржником угод, з підстав визначених, зокрема нормами ст. ст. 17, 23, 25 вищезазначеним законом про банкрутство, а також з підстав, передбачених нормами цивільного законодавства. Відповідна позиція з цього питання відображена в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011р.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

На виконання вимог Закону, ліквідатором виявлено векселя в кількості 20 шт.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю. Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено.

На виконання вимог ст.29 Закону, ліквідатором 14.03.2011 р. ТОВ "Аргумент Експерт" укладено договір про проведення робіт з незалежної оцінки майна. (сертифікат суб"єкта оціночної діяльності № 9954/40 від 10.09.2010 р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 3727 від 14.112005 р., сертифікат № 658 від 28.10.1996 р. на ім"я ОСОБА_7, посвідчення на ім"я ОСОБА_7 про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 1381- ГПС від 21.01.2010 р. ).

Відповідно до висновку про вартість 11 векселів станом на 16.03.2011 р. ліквідаційна вартість їх становила 108650,76 грн., інші 9 векселів - 0 грн.

Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

В даній справі про банкрутство ТОВ "МКС" комітет кредиторів не формувався, оскільки процедура банкрутства здійснюється на підставі ст.51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка не вимагає його створювання та відповідних клопотань від кредиторів не надходило.

Отже, порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", а продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.05.2011 р. між ліквідатором та ФОП ОСОБА_8 укладено договір-доручення, предметом якого є те, що поручитель (ліквідатор) доручив, а брокер (ФОП ОСОБА_8Г.) зобов"язався від імені та за рахунок довірителя на аукціоні Української універсальної біржі продати майно, що належить ТОВ "МКС", в тому числі і векселя початковою вартістю 108650,76 грн.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" реалізація майна банкрута здійснюється виключно на конкурсних засадах, а саме : на відкритих торгах або аукціоні і ліквідатор не може встановлювати порядок проведення конкурсу (аукціону) на власний розсуд, а порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Частиною 2 ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" /в редакції Закону, чинній станом на час проведення спірних аукціонів/ визначено, що передбачена частиною першої даної статті інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Таким чином, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" вимагають встановлення певного строку (періоду в часі), протягом якого будуть подаватись пропозиції щодо придбання майна, та виключають можливість продажу майна банкрута без дотримання такого строку, оскільки недотримання вищезазначеного позбавляє потенційних покупців можливості дізнатись про продаж майна банкрута та прийняти участь в аукціоні.

Оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні, який відбудеться 24.06.2011р. опубліковано у Всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" № 21 (515) від 23.05.2011 р. тобто з дотриманням 30-денного строку, визначеного в ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна.

Як вбачається із матеріалів справи, вказані вимоги Закону були дотримані ліквідатором боржника, оголошення про продаж векселів опубліковане у всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" відповідає вимогам ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та містить обов`язкові відомості, що повинні зазначатися у відповідному оголошенні.

Згідно із ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом здійснюється за наявності не менш як двох покупців.

24.06.2011 р. Українська універсальна біржа повідомила, що аукціон з реалізації майна банкрута, призначений на 24.06.2011 р. не відбувся у зв"язку з тим, що заявок від потенційних покупців не надійшло.

У зв"язку з тим, що аукціон з реалізації майна банкрута не відбувся, ліквідатор звернувся до товарної біржі з листом від 05.07.2011 р. з вимогою провести повторні відкриті торги (аукціон) зі зниженням початкової вартості майна банкрута на 30% та 05.07.2011 р. уклав з ФОП ОСОБА_8 договір-доручення, предметом якого є те, що поручитель (ліквідатор) доручив, а брокер (ФОП ОСОБА_8Г.) зобов"язався від імені та за рахунок довірителя на аукціоні Української універсальної біржі продати майно, що належить ТОВ "МКС", в тому числі і векселя початковою вартістю 70055,53 грн.

Оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні, який відбудеться 12.08.2011 р. опубліковано у Всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" № 28 (522) від 11.07.2011 р. тобто з дотриманням 30-денного строку, визначеного в ст.15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

12.08.2011 р. Українська універсальна біржа повідомила, що аукціон з реалізації майна банкрута, призначений на 12.08.2011 р. не відбувся у зв"язку з тим, що заявок від потенційних покупців не надійшло.

Приймаючи до уваги відсутність попиту на майно банкрута, враховуючи, що з моменту визначення оціночної вартості майна минуло півроку, ліквідатором замовлено повторну оцінку майна банкрута із залученням суб"єкта оціночної діяльності на підставі договору № 499/09-11 від 23.09.2011 р. суб"єктом оціночної діяльності ТОВ "Аргумент Експерт" (сертифікат суб"єкта оціночної діяльності № 9954/40 від 10.09.2010 р., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів " 3727 від 14.11.2005 р., сертифікат № 658 від 28.10.1996 р. на ім"я ОСОБА_7, посвідчення на ім"я ОСОБА_7 про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 1381- ГПС від 21.01.2010 р. ) проведено незалежну оцінку майна банкрута, в тому числі, векселів станом на 01.10.2011 р., ліквідаційна вартість яких стала 38027,76 грн.

Українською універсальною біржею на підставі договору про організацію та проведення відкритих торгів від 18.11.2011 р. опубліковано оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні, який відбудеться 28.12.2011 р. у всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" № 47-2 (541) від 22.11.2011 р.

28.12.2011 р. Українська універсальна біржа повідомила, що аукціон з реалізації майна банкрута, призначений на 28.12.2011 р. не відбувся у зв"язку з тим, що заявок від потенційних покупців не надійшло.

10.02.2012 р. ліквідатором з Українською універсальною біржею укладено договір на організацію та проведення відкритих торгів (аукціону), які відбудуться 21.03.2012 р. по реалізації ,в тому числі, векселів за стартовою ціною 21096,75 грн.

Українською універсальною біржею опубліковано оголошення про продаж майна ТОВ "МКС" на аукціоні, який відбудеться 21.03.2012 р. у всеукраїнському рекламно-інформаційному щотижневику "Біржовий Вісник" № 7-5 (553) від 17.02.2012 р.

Згідно із ст.16 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом здійснюється за наявності не менш як двох покупців.

Відповідно до протоколу проведення аукціону №6 від 21.03.2012 року з продажу майна боржника, у аукціоні брали участь три учасники ТОВ "МКС.КОМ", ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5

Відповідно до ст.13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об'єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну.

Відповідно до ч.7 ст.17 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" що у разі якщо на аукціоні з продажу малої приватизації надійшла заява від одного покупця, зазначений об'єкт може бути проданий безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче початкової ціни.

Як вбачається з наданого протоколу № 6 проведення аукціону, переможцем аукціону став ФОП ОСОБА_5, який придбав векселя за ціною 29281,37 грн. грн., з яким 27.03.2012 р. було укладено договір купівлі-продажу векселів № 27/03/12-В, відповідно до умов якого покупець сплатив грошові кошти в розмірі 2661,94 грн. - винагорода біржі за проведення аукціону та 26619,43 грн. на рахунок банкрута за реалізоване майно, докази чого містяться в матеріалах справи (т.30).

Ствердження ТОВ "Скай Кепітал" про початкову вартість векселів в розмірі 26 6119,43 грн. є хибними, оскільки зазначення такої цифри у строчці "Пропозиції покупців" в протоколі № 3 проведення аукціону від 21.03.2012 р. є технічною помилкою, оскільки в протоколі чітко зазначено в строчці "Стартова (початкова ціна)" 26 619 грн.43 коп. цифрами та буквами.

Перевіривши порядок організації та проведення аукціону, суд встановив дотримання ліквідатором положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" при проведенні аукціону з продажу дебіторської заборгованості банкрута.

Підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу дебіторської заборгованості заявник вважає неповідомлення кредиторів про оцінку та реалізацію майна банкрута та не створення ним комітету кредиторів, з чим не може погодитися суд виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 16 та статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частино першою-третью, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 5) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 10 статті 30 Закону, продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Відповідно до положень частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 180 Господарського кодексу України, істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 180 Господарського кодексу України, при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Отже, істотними умовами договору купівлі-продажу як господарського договору, відповідно до закону, є умови про предмет, ціну та строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

З вказаного договору купівлі-продажу веекселів вбачається, що сторонами погоджено і предмет договору, і ціну і строк його дії, а також порядок розрахунків, який був дотриманий в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає, що сторонами договору досягнуто згоди щодо всіх умов договору.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Заявником не наведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про недійсність укладеного договору купівлі-продажу, таким чином, суд вважає, що при укладенні оспорюваного договору сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов з дотриманням вимог законодавства, додерження яких є необхідним для чинності правочину

Щодо нескликання ліквідатором комітету кредиторів, то суд зазначає наступне.

Відповідно до норм ч. 9 ст. 7, ст.ст. 16, 51 Закону про банкрутство створення комітету кредиторів у процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, не є обов'язковим, оскільки формування та створення комітету кредиторів, як органу, що представляє інтереси всіх кредиторів у справі про банкрутство, здійснюється на стадії розпорядження майном, яка в процедурі банкрутства боржника, що ліквідується власником, відсутня. Разом з тим кредитори боржника не позбавлені можливості провести такі збори та за власною ініціативою сформувати комітет кредиторів, як орган колективного представництва інтересів кредиторів у справі про банкрутство. За відсутності комітету кредиторів звіт ліквідатора повинен затверджуватися судом, оскільки положеннями статті 51 Закону не передбачено особливостей в цій частині щодо загальних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Між тим, суд наголошує, що у разі необхідності або наявності ініціативи щодо створення комітету кредиторів у такій справі, слід виходити із загальних положень щодо порядку проведення зборів кредиторів та створення комітету кредиторів, передбачених нормами ст. 16 Закону про банкрутство.

Положеннями ч. 3 ст. 16 Закону передбачено, що збори кредиторів скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою або ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких складає не менше однієї третини всіх вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів. Збори кредиторів на вимогу комітету кредиторів або окремих кредиторів скликаються арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) протягом двох тижнів з дня надходження письмової вимоги про їх скликання.

Заявником не представлено суду жодного доказу ініціювання кредитором або кредиторами питання щодо скликання комітету кредиторів на час продажу майна банкрута.

Крім того, заявник вважає, що укладений договір купівлі-продажу векселів був укладений з відповідним дисконтом, тому правовідносини між сторонами мають характер факторингової операції.

Згідно із ч. 1 ст.194 Цивільного Кодексу України цінним папером є документ, який посвідчує грошове право або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно із умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа іншим особам. Закон України «Про цінні папери та фондовий ринок» класифікує вексель, як борговий цінний папір, на операції з якими розповсюджується відповідний режим регулювання.

Відповідно до ст. 4 та 4-1 Закону України «Про обіг векселів» видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів та фінансових казначейських векселів. До фінансових векселів належать: фінансовий банківський вексель та фінансовий казначейський вексель. Фінансовий банківський вексель це цінний папір, що посвідчує безумовне зобов'язання банківської установи сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя. Фінансовий казначейський вексель - цінний папір, що посвідчує безумовне грошове зобов'язання центрального органу виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, яким оформлено заборгованість державного бюджету, сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Таким чином, фінансові векселі (як банківські, так і казначейські) є специфічним видом векселів із особливим суб'єктом, який їх може випустити та спеціально визначеним видом відносин, які вони посвідчують. Оскільки векселі, які є об'єктом Договору, були видані HB TOB «КІТ» та TOB «Каравелла», які не є банківськими установами або центральними органами виконавчої влади, вони не можуть мати ознак фінансового векселя.

Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає цінний папір як фінансовий актив для цілей застосування даного Закону, а саме регулювання відносин, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг (ст. 2). Однією із фінансових послуг є факторинг (п.11, ч.І, ст. 4 ) та виключно фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України.

В правозастосовній практиці саме ціль укладення договору є важливим критерієм відмежування факторингу від інших схожих правочинів. Визначення фінансування під право грошової вимоги викладено в ч. 1 ст. 1077 ЦК України, відповідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Аналізуючи дану норму права перш за все можливо говорити про зобов'язальний характер правовідносин, які виникають між фактором та клієнтом, тобто фактор зобов'язаний профінансувати клієнта. Особливістю фінансування за договором факторингу є те, що воно здійснюється не на умовах повернення грошових коштів, а на умовах відступлення права вимоги в порядку цессії. Головною метою правочину є не зміна кредитора, а саме надання фінансування клієнту. Господарські суди, здійснюючи правову кваліфікацію відносин між сторонами, визнають, що головним критерієм для кваліфікації правочину як договору факторингу є ціль фінансування клієнтом свого оборотного капіталу, в той час коли «передача права вимоги в рамках фінансування має допоміжний характер» (рішення Господарського суду м. Києв від 17 червня 2009 року по справі №2/82 та яке було залишене в силі постановою Вищого Господарського Суду України від 10 березня 2010 року). Таким чином, факторинг за своєю юридичною природою є саме послугою з фінансування під відступлення права грошової вимоги.

Стосовно правочину, який оспорює банк, то відбулась класична операція з продажу цінного паперу з аукціону в результаті якої продавець зобов'язувався передати, та покупець прийняти та оплатити 11 простих векселів визначених п. 1.2.1 Договору. Тобто об'єктом договору був цінний папір. Згідно із ст. 5 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» особливості переходу прав на цінні папери та прав за цінними паперами встановлюються національною комісією комісією з цінних паперів та фондового ринку та правочином. Оскільки національною комісією з цінних паперів та фондового ринку не встановленого спеціальних вимог до договору купівлі-продажу векселів, то дані правовідносини повинні регулюватись виключно правочином та профільним законодавством.

Форфейтинг це придбання у кредитора боргу, вираженого в оборотному документі, на безповоротній основі. Це означає, що покупець боргу (форфейтер) бере на себе зобов'язання відмовитися форфейтинге від свого права регресної вимоги до кредитора у разі неможливості одержання грошових коштів від боржника.

Форфейтингом по суті є кредитування зовнішньоекономічних операцій у формі купівлі в експортера векселів, акцептованих імпортером. Форфейтинг є банківською операцією, виступаючи як різновид кредиту і посередницької комерційної діяльності. Отже спільним із оспорюваним правочином є лише «купівля векселя». За відсутністю інших спеціфічних ознак форфейтингу у даному Договорі відсутні підстави кваліфікувати його як форфейтингову операцію.

Отже, суд приходить до висновку, що доводи заявника не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, у зв'язку з чим заява ТОВ "Скай Кепітал" про визнання недійсним договору купівлі - продажу № 27/02/12-В від 27.03.2012 р. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.86 ГПК України, ст.ст.22-34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом",

УХВАЛИВ:

Відмовити ТОВ "ОСОБА_1 кепітал" в задоволенні заяви (вх. № 32125 від 16.09.2014 р.) про визнанні недійсним договору купівлі-продажу векселів № 27/03/12-В від 27.03.2012 р.

Ухвалу направити ліквідатору, ТОВ "ОСОБА_1 кепітал", ФОП ОСОБА_5

Суддя Усатий В.О.