РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2016Справа №910/26355/15

За позовом Компанії ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ела групп»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «АДА ІНСТРУМЕНТ»

про стягнення 38 646,50 доларів США

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явились.

Від відповідача: Білий М.М. - представник, довіреність б/н від 03.11.2015.

Від третьої особи: не з'явились.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Компанія ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ела групп" про стягнення коштів у розмірі 38 646,50 доларів США, а також судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 12 265,50 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Контакту №30-04/UA-13 від 30.04.2013 в частині своєчасної плати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/26355/15 та призначено до розгляду на 10.11.2015.

У судове засідання 10.11.2015 з'явились уповноважені представники сторін.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 10.11.15 р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли пояснення б/н від 06.11.2015, заява б/н від 06.11.2015 та супровідний лист б/н від 09.11.2015 з додатками, які долучені судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшли документи, серед яких, зокрема, відзив на позовну заяву №06/11 від 06.11.2015, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на відсутність узгодження сторонами поставки товару на суму 38646,50 дол. США, а також на те, що відповідачем не було отримано від позивача жодного документу щодо наявності заборгованості. Відзив долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.11.2015 оголошено перерву на 26.11.2015.

Ухвалами господарського суду м. Києва від 28.12.2015 та 13.01.2016 розгляд справи відкладався на 13.01.2016 та 21.01.2016 відповідно.

У судове засідання 26.11.2015 з'явились уповноважені представники сторін.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 26.11.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення б/н від 25.11.2015, які судом долучено до матеріалів справи.

Також судом повідомлено, що до початку судового засідання 26.11.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АДА ІНСТРУМЕНТ" надійшло клопотання б/н б/д про залучення товариства в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки між останнім та відповідачем 05.06.2013 укладено договір поставки №05062013/01, відповідно до якого відповідач постачав товари ТОВ "АДА ІНСТРУМЕНТ", зокрема, товари, що були поставлені позивачем відповідачу згідно спірного інвойсу на суму 38 646,50 доларів США. Дане клопотання судом долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.11.15 р. представники сторін підтримали дане клопотання.

Також в судовому засіданні 26.11.15 р. представники сторін подали спільне клопотання про продовження процесуального строку розгляду спору на 15 днів б/н від 26.11.2015, яке судом долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.11.2015 за клопотанням представників сторін продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "АДА ІНСТРУМЕНТ", розгляд справи відкладено на 28.12.2015.

У судові засідання 28.12.2015 та 13.01.2016 з'явились уповноважені представники позивача та відповідача, в судове засідання 21.01.16 р. з'явився представник відповідача, представник позивача у вказане судове засідання не з'явився.

Уповноважений представник третьої особи у судові засідання 28.12.2015, 13.01.2016 та 21.01.2016 не з'явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи 28.12.15 р. третя особа повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 815.

Про дату, час і місце розгляду даної справи 21.01.2016 позивач повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про оголошення відкладення від 13.01.2016.

Копія ухвали суду від 13.01.2016, яка направлялась третій особі на адресу : 03067, м. Київ, вул. Машинобудівна, буд. 50-К, на час проведення судового засідання 21.01.2016 на адресу Господарського суду м. Києва не повернулась.

Судом здійснено запит з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 620, в якому зазначено, що станом на 21.01.2016 поштове повідомлення вручено адресату особисто 18.01.2016.

До початку судового засідання 28.12.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи б/н від 04.12.2015 та пояснення б/н від 25.12.2015, які судом долучено до матеріалів справи.

Також судом повідомлено, що до початку судового засідання 28.12.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника третьої особи надійшли письмові пояснення б/н б/д, в яких ТОВ «АДА ІНСТРУМЕНТ» повідомлено про замовлення у відповідача семи партій товару, яків подальшому були прийнятті ТОВ «АДА ІНСТРУМЕНТ», а також заява про розгляд справи без участі представника третьої особи б/н б/д. Письмові пояснення та заява судом долучені до матеріалів справи.

Окрім того до початку судового засідання 28.12.2015 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості № 28/12 від 28.12.15 р., в яких відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись при цьому на умови Додатку № 4 від 01.12.14р. до Контракту та той факт, що третьою особою перераховано відповідачу не всі грошові кошти за поставлений згідно Договору поставки товар, зокрема, за спірним інвойсом оплату здійснено не було, отже підстави для стягнення грошових коштів з ТОВ «Ела Групп» за поставлений за інвойсом № ADA 2014-05 від 10.01.14 р. товар в сумі 38646,50 дол. США відсутні.

У судовому засіданні представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи б/н від 28.12.2015, яке судом задоволено, документи долучені судом до матеріалів справи.

Окрім того, до початку судового засідання 13.01.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення б/н від 13.01.2016, які судом долучено до матеріалів справи.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 21.01.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшли пояснення б/н від 20.01.2016, які судом долучено до матеріалів справи .

Також судом повідомлено, що до початку судового засідання 21.01.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 13/01 від 13.01.2016, яке судом долучено до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання 21.01.16 р. сторонами суду не надано.

Відповідно до 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представників позивача та третьої особи в судове засідання 21.01.2016 обов'язковою не визнавалась, приймаючи до уваги клопотання третьої особи про розгляд справи без участі представника ТОВ «АДА Інструмент», беручи до уваги факт, що представник відповідача проти розгляду справи без участі представника третьої особи не заперечував, суд здійснював розгляд справи за відсутності уповноважених представників позивача та третьої особи, виключно за наявними у справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень та враховуючи обмежені процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, суд не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представників сторін щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи представників сторін ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін в судових засіданнях повідомили суд, що права та обов'язки їм зрозумілі.

Відводу судді представниками сторін не заявлено.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.01.2016 заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у запереченнях на позов.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими сторонами доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 30 квітня 2013 між Компанією ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD (позивач у справі, продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ела групп" (відповідач у справі, покупець за договором) укладено контракт №30-04/UA-13 (далі - Контракт), відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує нівеліри, дальноміри і супутні до них деталі згідно додатків, які є невід'ємною частиною Договору.

Розділами 2 - 9 Контракту сторони узгодили вартість та суму, умови платежу, умови та строки поставки, пакування та маркування документація, штрафні санкції тощо.

Пунктом 11 Контракту передбачено, що всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути з цього Контракту або у зв'язку з ним, будуть по можливості врегульовані шляхом переговорів між сторонами. У разі якщо сторони не дійдуть згоди, то справа підлягає з виключенням підсудності загальним судам передачі на рішення арбітражу, який повинен мати місце в Міжнародному Арбітражному суді.

Відповідно до п. 12 Контракту Контракт набуває чинності з дати його укладення і діє по 31.12.2013.

Вказаний Контракт підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до п. 2 Контракту загальна сума Контракту становить 400 000,00 доларів США. Ціни на товар узгоджуються сторонами Контракту на кожну партію і вказується в інвойсах. Ціни тверді та не підлягають зміні на партію товару, що поставляється.

Згідно до п. 7 Контракту продавець забезпечує покупця наступної документацією: рахунок-фактура; пакувальний лист; сертифікат походження; ВМД країни-відправника.

За умовами п. 4 Контракту поставка товару здійснюється партіями. Умови поставки товару попередньо погоджуються сторонами та зазначаються в додатках, які є невід'ємною частиною Контракту. Відвантаження здійснюється на протязі одного тижня від дати находження письмового замовлення. Доставка здійснюється автомобільним, морським або залізничним транспортом.

Згідно ч. 10 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Зокрема, факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно ст. 135 Кодексу торговельного мореплавства України правовідносини між перевізником і одержувачем вантажу визначаються коносаментом. Умови договору морського перевезення, не викладені в коносаменті, обов'язкові для одержувача, якщо в коносаменті зроблено посилання на документ, в якому вони викладені.

Статтею 137 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено, що після приймання вантажу до перевезення перевізник вантажу, капітан або агент перевізника зобов'язані видати відправнику коносамент, який є доказом приймання перевізником вантажу, зазначеного в коносаменті.

Перевізник може видати інший, ніж коносамент, документ на підтвердження отримання вантажу для перевезення. Такий документ є першорядним доказом укладання договору морського перевезення і приймання перевізником вантажу, як його описано в цьому документі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про транзит вантажів», який визначає засади організації та здійснення транзиту вантажів авіаційним, автомобільним, залізничним, морським і річковим транспортом через територію України, транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування.

Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до органів доходів і зборів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що на виконання умов Контракту позивачем на підставі надісланих за допомогою електронних листів впродовж 2013-2014 р.р. було здійснено поставку товару на загальну суму 360 987,90 дол. США, що підтверджується наданими позивачем копіями відповідних пакувальних листів, товарно - транспортних накладних та коносаментів, які знаходяться в матеріалах справи.

Товар за відповідними інвойсами був отриманий відповідачем та пройшов, відповідно до умов контракту, митне оформлення на території України.

На підтвердження здійснення відповідачем митного оформлення отриманого товару, позивачем до матеріалів справи долучені копії митних декларацій № ІМ 40 ДЕ 100250003/2014/082209 від 18.03.2014 р., № ІМ 40 ДЕ 100250000/2013/015432 від 11.06.2013 р., № ІМ 40 ДЕ 100250000/2013/017903 від 30.09.2013 р., № ІМ 40 АА 125120105/2013/282118 від 04.12.2013 р., № ІМ 40 ДЕ 10025003/2014/081869 від 24.02.2014 р., № ІМ 40 ДЕ 100250003/2014/085894 від 29.09.2014 р., № ІМ 40 ДЕ 100250003/2014/084327 від 02.07.2014 р..

Окрім того, позивачем виславлялись Інвойси №ADA 2013-24 від 21.05.2013 на суму 72 733,20 дол. США, №ADA 2013-58 від 15.07.2013 на суму 92 500,00 дол. США, №ADA 2013-74 від 11.11.2013 на суму 21 907,00 дол. США, №ADA 2013-81 від 30.12.2013 на суму 61 875,60 дол. США, №ADA2014-05 від 10.01.2014 на суму 38 646,50 дол. США, №ADA 2014-06 від 07.05.2014 на суму 34 014,30 дол. США, №ADA 2014-08 від 04.09.2014 на суму 39 311,30 дол. США, всього на загальну суму 360987,90 дол. США.

Згідно ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Відповідно до ч.1 ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 8 Контракту продавець гарантує високу якість товару, а також його повну відповідність умовам Контракту.

В свою чергу заперечень щодо факту поставки товару за вказаними інвойсами та митними деклараціями сторонами суду не надано.

Доказів пред'явлення претензій щодо якості та кількості поставки товару у відповідності до умов Контракту, а також наявності письмових претензій щодо поставленого за вказаними інвойсами та митними деклараціями товару від відповідача до суду не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання Компанією ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD умов Контракту з боку відповідача відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані прийняті на себе на підставі укладеного між сторонами Контракту зобов'язання з передачі товару ТОВ «Ела Груп», а відповідачем, у свою чергу, прийнятий цей товар без будь - яких зауважень. Факт передачі позивачем товару належним чином підтверджено матеріалами справи.

Окрім того, додатково факт поставки за спірним інвойсом підтверджується наявною в матеріалах справи копією листа Одеської митниці ДФС № 1568/5/15-70-70-61 від 15.10.15 р., з якого вбачається, що вантаж «змінні інструменти ADA для ручних інструментів ADA з вбудованим бензиновим двигуном (мотобур), з робочою частиною із сталі, для буріння ґрунту, інструменти ручні з вбудованим бензиновим двигуном мотобур бур без шнека» у контейнері MSCU6633189 (відправник - ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD) надійшов 01.03.2014 р. на територію пункту пропуску «Одеський морський торгівельний порт» на борту судна закордонного плавання «MINERVA».

17.03.2014 р. представником експедиторської компанії ТОВ «МШК Україна» були надані документи для подальшого оформлення пропуску на митну територію України товару у контейнері MSCU6633189. Згідно наданого інвойсу №ADA2014-05 від 10.01.2014 вартість переміщуваного товару склала 38 646,50 дол. США.

Зазначений товар у контейнері MSCU6633189 було пропущено 17.03.2014 р. на митну територію України за митною декларацією типу ІМ 40 ЕЕ №100000000/2014/812695 від 04.03.2014 в зону діяльності Київської міської митниці Міндоходів (Київської міської митниці ДФС) для подальшого оформлення вантажу в режимі «імпорт» та направлення на адресу одержувача ТОВ «ЕЛА ГРУПП».

Як зазначено у вказаному листі Одеської митниці ДФС згідно ЄАІС ДФС зазначений вантаж за вказаною митною декларацією надійшов 18.03.14 р. в зону діяльності Київської міської митниці Міндоходів, 18.03.2014 р. митне оформлення товару у контейнері MSCU6633189 в режимі «імпорт» було здійснено посадовими особами Київської міської митниці Міндоходів за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ №100250003/2014/082209 від 18.03.2014 р..

Слід зазначити, що предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за товар, який був поставлений позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Ела Групп» згідно інвойсу № ADA 2014-05 від 10.01.2014, а саме шнеки, подовжувачі до шнеків та земляні бури, оскільки, за твердженнями позивача, відповідачем розрахунки за поставлений товар здійснені не були.

Також як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛА ГРУПП» лист б/н від 05.06.13 р., копія якого наявна в матеріалах справи, в якому зазначено, що всю продукцію, отриману відповідно до умов контракту №30-04/UA-13 від 30.04.2013 р. потрібно направляти ТОВ «АДА ІНСТРУМЕНТ». Розрахунок за продукцію здійснюється ТОВ «АДА ІНСТРУМЕНТ» не пізніше 120 днів з дати передачі права власності на продукцію ТОВ «АДА ІНСТРУМЕНТ».

Судом встановлено та підтверджено представником відповідача в судовому засіданні, що відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛА ГРУПП» було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "АДА ІНСТРУМЕНТ" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у справі) Договір поставки №05062013/01 від 05.06.2013 (далі - Договір поставки), відповідно до умов якого, відповідач зобов'язується поставити, а третя особа прийняти і оплатити товари, у кількості, асортименті і ціни, зазначеними у специфікаціях (замовленнях), що виставляються і є частиною цього договору з моменту їх підписання повноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки ціна одиниці товару (партії) зазначається в специфікаціях чи інших аналогічних документах, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 5.4. Договору поставки право власності на куплений товар переходить до третьої особи з моменту підписання акта прийому-передачі (видачі накладної).

Згідно п. 6.1. Договору поставки третя особа зобов'язана здійснити попередню оплату в розмірі не менше 30 % від загальної вартості поставки, залишок в розмірі 70 % протягом 120 календарних днів (якщо інше не буде погоджено сторонами додатково) з моменту отримання цієї партії у власність.

За умовами п. 9.1 Договору поставки він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2013 р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного та належного виконання (здійснення).

Отже, в подальшому у відповідності до умов вказаного Договору поставки товар, отриманий Товариством з обмеженою відповідальністю "Ела групп" за вказаними інвойсами в кількості семи штук, а саме: №ADA 2013-24 від 21.05.2013, №ADA 2013-58 від 15.07.2013, №ADA 2013-74 від 11.11.2013, №ADA 2013-81 від 30.12.2013, №ADA2014-05 від 10.01.2014, №ADA 2014-06 від 07.05.2014, №ADA 2014-08 від 04.09.2014 від позивача, був поставлений відповідачем Товариству з обмеженою відповідальністю "АДА ІНСТРУМЕНТ" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача) на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ела групп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АДА ІНСТРУМЕНТ" Договору поставки № 05062013/01 від 05.06.13 р..

Так, судом за матеріалами справи встановлено, що на виконання умов вищевказаного Договору поставки відповідачем було здійснено поставку третій особі товару на загальну суму 3667400,48 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних, долучених до матеріалів справи, а саме:№ 12-01/0613 від 12.06.13 р. на суму 872015,04 грн., № 30-01/0913 від 30.09.13 р. на суму 1128173,30 грн., № 5-01/1213 від 05.12.13 р. на суму 843035,34 грн., № 18-01/0314 від 18.03.14 р. на суму 566572,80 грн., а також відповідними товарно - транспортними накладними: ТТН №Р30-01/091 від 30.09.2013 р., ТТН №Р24-01/02 від 24.02.2014 р.; ТТН №Р18-01/03 від 18.03.2014 р.; ТТН №Р-03/071 від 03.07.2014 р., а також специфікаціями №3 б/д, № 5 від 05.12.2013 р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Факт отримання товару ТОВ «АДА Інструмент» підтверджується засвідченим відтиском печатки та підписом на вищевказаних видаткових накладних уповноваженого представника третьої особи.

В свою чергу заперечень щодо факту поставки товару за вказаними видатковими накладними сторонами суду не надано.

Доказів пред'явлення претензій щодо якості та кількості поставки товару у відповідності до умов Договору поставки, а також наявності письмових претензій щодо поставленого за вказаними видатковими накладними товару від третьої особи до суду не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання ТОВ «Ела Групп» умов Договору поставки з боку третьої особи відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем виконані прийняті на себе на підставі укладеного між сторонами Договору поставки зобов'язання з передачі товару ТОВ «Ада Інструмент», а третьою особою, у свою чергу, прийнятий цей товар без будь - яких зауважень. Факт передачі відповідачем товару належним чином підтверджено матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

При цьому як встановлено судом за матеріалами справи, у відповідності до приписів ст.ст. 692, 530 Цивільного кодексу України та умов Договору поставки третьою особою здійснено перерахування на рахунок ТОВ «Ела групп» грошових коштів в сумі 4092878,44 грн. в якості оплати поставленого за Договором поставки товару, що підтверджується наданими позивачем копіями відповідних платіжних доручень на вказану суму.

Згідно п. 3 Контракту покупець перераховує на рахунок продавця суму згідно інвойсу протягом 120 днів з моменту його отримання.

Окрім того, між позивачем та відповідачем було укладено Додаток № 4 від 01.12.2014 р. до Контракту, згідно якого сторони внесли зміни до п.3 вказаного Контракту, зазначивши, що покупець перераховує на рахунок продавця грошові кошти на протязі семи банківських днів з моменту надходження їх на рахунок покупця від ТОВ «Ада Інструмент». При коливанні курсової різниці гривня/долар більше 10% сума заборгованості по Контракту по курсу валюти на дату переходу права власності на товар, вказаному у формі МД-2. Всі ризики по валютним коливанням бере на себе продавець в разі виникнення заборгованості ТОВ «Ада Інструмент» перед покупцем більше 120 днів.

Як зазначено відповідачем в письмових поясненнях після надходження грошових коштів від ТОВ «Ада Інструмент» на рахунок ТОВ «Ела Групп» останнім здійснювалось придбання валюти та перерахування її Компанії ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD, отже у відповідача відсутній товар, отриманий за Контрактом від позивача, а також перераховані вся сума грошових коштів, перерахована третьою особою на рахунок відповідача в межах виконання своїх зобов'язань з оплати отриманого від відповідача товару за Договором поставки.

Проте, як встановлено за матеріалами справи судом та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, всупереч досягнутим між сторонами домовленостям відповідач своїх зобов'язань щодо оплати поставленого товару не виконав, сплативши тільки 175610,00 дол. США. у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 185377,90 дол. США, в тому числі 38 646,50 дол. США за спірним інвойсом.

У зв'язку з порушенням відповідачем своїх договірних зобов'язань та з метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача листи б/н від 23.09.2015 р. та від 29.09.2015 р. з вимогою погасити заборгованість в сумі 38 646,50 дол. США негайно, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: фіскальних чеків №7530, №7531 від 24.09.2015 р. та №2712 від 29.09.2015 р., відповідно, а також опису вкладення у цінний лист №230 від 29.09.2015 р.

Проте, зазначені листи-вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ГКУ кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, свої зобов'язання щодо сплати Компанії ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD грошових коштів в сумі 38646,50 дол. США у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Контракту відповідач не виконав, в результаті чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Ела Групп» утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Контрактом у зазначеному вище розмірі, яку останній просив стягнути в позовній заяві.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Доказів розірвання чи визнання недійсним Контракту та Договору поставки або їх окремих положень, на час проведення судового засідання 21.01.16 р. сторонами суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірних Контракту та Договору на час їх підписання та під час виконання з боку сторін відсутні.

При цьому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти позову з підстав неперерахування відповідачу третьою особою - ТОВ «Ада Інструмент» грошових коштів за поставлений згідно Договору поставки товар, зокрема, отриманий ТОВ «Ела Групп» від позивача зі спірним інвойсом № ADA 2014-05 від 10.01.2014 на суму 38 646,50 дол. США з посиланням на умови Додатку № 4 до Контракту, оскільки положеннями Контракту (в редакції чинній на дату виставлення спірного інвойсу та здійснення поставки товару за ним) обов'язок оплати поставленого товару не ставиться в залежність від надходження/ненадходження грошових коштів від контрагентів покупця.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, особи при укладенні угоди повинні враховувати межі дозволеності угод і призначення їх у суспільстві, дотримуватись вимог цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України у справі №8/5025/1402/12 від 24.12.2013р..

Суд звертає увагу, що згідно ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

У відповідності до п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу встановлено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Проте, Додаток № 4 до Контракту не містить умов щодо застосування його положень до відносин, які склалися між сторонами до моменту його підписання.

Так, згідно п.1 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Як визначено частинами 3-4 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Суд зазначає, що інвойс № ADA 2014-05 датований 10.01.2014, тобто сторони погодили умови Контракту, зокрема, в частині поставки та оплати товару, до 10 січня 2014 р.. Згідно матеріалів справи товар за вказаним інвойсом був отриманий відповідачем 18.03.14 р..

В той же час Додаток № 4 до Контракту укладений сторонами 01 грудня 2014 р., тобто після виставлення позивачем спірного інвойсу та отримання товару за ним відповідачем, отже, за висновками суду, положення Додатку № 4 від 01.12.14 р. щодо зміни строку оплати товару за Контрактом не можуть бути застосовані.

Окрім того, суд звертає увагу на той факт, що сума перерахованих третьою особою на рахунок відповідача - ТОВ «Ела Групп» грошових коштів становить 4092878,44 грн., що перевищує вартість поставленого відповідачем третій особі за Договором поставки товару.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Контрактом у встановлений термін, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимога позивача про стягнення з відповідача залишку основного боргу в сумі 38646,50 дол. США за вказаним Контрактом підлягає задоволенню.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Згідно ст. 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховою Радою України.

Так, частиною 2 пункту 11 Контракту передбачено, що у випадку якщо сторони не дійдуть згоди, то справа підлягає з виключенням підсудності загальним судам передачі на рішення арбітражу, який повинен мати місце в Міжнародному Арбітражному Суді.

Відповідно до Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України №04-5/608 від 31.05.2002 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» арбітражна угода не може бути виконана, якщо сторони неправильно виклали назву третейського суду або зазначили арбітражну установу, якої не існує.

Окрім того, частиною 1 статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що у випадках, передбачених законом, учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до статті 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Відповідно до ч.2, 3 ст.32 Закону України «Про міжнародне приватне право» у разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Таким чином, з урахуванням викладених правових норм, оскільки сторонами в тексті спірного Контракту не визначено реально існуючої арбітражної установи зазначені положення п. 11 Контракту застосуванню не підлягають та арбітражна угода не може бути виконана.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12 р. «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛА ГРУПП» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 103-А, ) на користь Компанії ADA INTERNATIONAL GROUP., LTD (Unit 04, 7/F, Bright Way Tower, №33 Mong Kok Road, Kowloon, HK, рахунок № 801-219353-838, банк HSBC, адреса банку: Queen`s Rad Central, Hohgkong, Bank SWIFT, HSBCHKHHHKH) реєстраційний номер 1247280) 38 646,50 дол. США (тридцять вісім тисяч шістсот сорок шість доларів США 50 центів) та 12265,50 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 12 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через господарський суд міста Києва.

Суддя А.М. Селівон