ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року Справа № 915/2107/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс"

52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, буд. 1

Адреса для листування: 54001, м. Миколаїв, вул. Ленінградська, 3*б, кв. 11

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Про: стягнення заборгованості в сумі 68235,18 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Іманов В.Б., за довіреністю № б/н від 01.09.2015 року;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 16.12.2015 року звернувся до господарського суду з позовом (з урахуванням заяви вх. № 902/16 від 12.01.2016 року) стягнути з відповідача за договором № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року грошові кошти за поставлену продукцію в сумі 68235,18 грн., а саме: заборгованість в сумі 50000,95 грн., пеню - 14514,16 грн., 15% річних - 3720,07 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі договору поставки № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року; видаткових накладних (в кількості 16 шт.); претензії від 10.08.2015 року з вимогою до оплати суми поставки; норм ст.ст. 202, 11, 655, 664, 205, 692, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що відповідач не оплатив продукцію, яка була поставлена на його адресу відповідно до вищезазначених накладних які надані до позову, що є порушенням умов договору поставки та вимог чинного законодавства.

Заявою від 04.02.2016 р. позивач, на підставі ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, відмовився від позовних вимог в частині нарахування пені в розмірі 14514,16 грн. та просить в цій частині позову припинити провадження у справі.

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Виходячи із заявленого клопотання та змісту вищенаведеної статті, судом прийнято до розгляду заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені.

Відповідач свого представника в судове засідання двічі не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать як відмітки канцелярії на зворотних сторонах судових ухвал так і поштові повідомлення про повернення кореспонденції з відміткою, що адресат не проживає.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про відкладення розгляду справи було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, справу розглянуто на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

04.02.2016 р. за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, дослідивши докази у їх сукупності, господарський суд -

встановив:

29.04.2014 року між сторонами був укладений договір поставки № 188 ОП/НФ згідно з предметом якого позивач, як постачальник, зобов'язується у зумовлені строки передати (поставляти) у власність відповідача, як покупця, алкогольну продукцію (надалі - товар) відповідно до узгоджених (прийнятих до виконання) постачальником замовлень покупця, а покупець зобов'язується приймати вказаний товар у власність і сплачувати за нього зумовлену даним договором грошову суму.

Відповідно до п. 7.1 договору покупець зобов'язаний оплатити поставлений постачальником товар протягом 21 календарного дня з моменту передання товару покупцю.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що оплата за поставлений постачальником товар здійснюється покупцем у гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

За умовами п. 7.3 договору зобов'язання по сплаті вважається виконаним з моменту надходження грошових коштів на рахунок постачальника.

У випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, за кожен день прострочення платежу, та 15% річних у випадку прострочення оплати поставленого товару на 10 (десять) і більше календарних днів (п. 9.3 договору).

У пункті 11.1 сторони дійшли згоди про те, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами.

Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від зобов'язань, що виникли протягом його дії.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з підприємця як основної заборгованості за поставлений товар по договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року за видатковими накладними в кількості 16 шт. так і санкцій за прострочення відповідної оплати.

Видаткові накладні, які містяться в матеріалах справи, та на які в обґрунтування позовних вимог посилається позивач, наступні:

1) № 14688 від 23.04.2015 року (на підставі договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року) на 20335,92 грн.;

2) № 14689 від 23.04.2015 року (на підставі договору № 796 ОП/НФ від 16.12.2015 року) на 12853,80 грн.;

3) № 15256 від 05.05.2015 року (на підставі договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року) на 1144,68 грн.;

4) № 15383 від 07.05.2015 року (на підставі договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року) на 3894,00 грн.;

5) № 15384 від 07.05.2015 року (на підставі договору № 796 ОП/НФ від 16.12.2015 року) на 5652,72 грн.;

6) №15714 від 14.05.2015 року (на підставі договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року) на 557,40 грн.;

7) № 15881 від 16.05.2015 року (на підставі договору № 917 ОП/НФ від 15.05.2015 року) на 6045,24 грн.;

8) № 16045 від 21.05.2015 року (на підставі договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року) на 350,04 грн.;

9) № 16145 від 23.05.2015 року (на підставі договору № 917 ОП/НФ від 15.05.2015 року) на 887,28 грн.;

10)№ 16214 від 23.05.2015 року (на підставі договору № 917 ОП/НФ від 15.05.2015 року) на 8336,70 грн.;

11) № 16218 від 23.05.2015 року (на підставі договору № 917 ОП/НФ від 15.05.2015 року) на 8476,38 грн.;

12) №16219 від 23.05.2015 року (на підставі договору № 917 ОП/НФ від 15.05.2015 року) на 2251,32 грн.;

13) № 16269 від 26.05.2015 року (на підставі договору № 917 ОП/НФ від 15.05.2015 року) на 521,94 грн.;

14) № 16448 від 29.05.2015 року (на підставі договору № 917 ОП/НФ від 15.05.2015 року) на 4672,74 грн.;

15) № 14629 від 23.04.2015 року (на підставі договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року) на суму 283,92 грн.

16) № 14396 від 18.04.2015 року (на підставі договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року) на суму 18825,36 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 10.08.2015 року направляв відповідачу листа від 10.08.2015 року б/н з розрахунками та вимогою «..Якщо на протязі 10 (десяти) днів з моменту вручення даної претензії, т.п. до 20 серпня 2015 року, ФОП ОСОБА_1 не здійснить належних оплат, то ТОВ «Атлантіс» вважає себе вправі застосувати норми процесуального права для захисту своїх прав відповідно до договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року».

Але, відповідачем ця вимога залишилась без належного реагування.

Спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За змістом ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

З тексту позовної заяви, доданих до неї додатків, зокрема - копії договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року, з листа від 10.08.2015 року та усних пояснень в судовому засіданні вбачається, що майнові вимоги позивача базуються на умовах саме договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року.

Разом з тим, договір № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року виступає підставою одержання товару лише за наступними видатковими накладними:

1. № 14688 від 23.04.2015 року на загальну суму 20335,92 грн.;

2. № 15256 від 05.05.2015 року на загальну суму 1144,68 грн.;

3. № 15383 від 07.05.2015 року на загальну суму 3894,00 грн.;

4. №15714 від 14.05.2015 року на загальну суму 557,40 грн.;

5. № 16045 від 21.05.2015 року на загальну суму 350,04 грн.;

6. № 14629 від 23.04.2015 року на загальну суму 283,92 грн.

7. № 14396 від 18.04.2015 року на загальну суму 18825,36 грн.

Інші видаткові накладні, копії яких були надані позивачем до позову в обґрунтування заявлених вимог, мають в якості підстави отримання за ним товару, інші договори, які не зазначені позивачем, як обставини справи та не додані до позовної заяви в якості підстав позову.

Квитанції, які надані позивачем до заяви (вх. № 1412/16 від 20.01.2016 року) вказують на здійснення відповідачем оплат позивачу лише по накладним № 14396 (5000,00 грн.), № 15256 (1144,68 грн.) та № 15383 (2308,58 грн.), інші ж оплати не мають відношення до договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року.

Отже, докази проведення оплат за накладними № 14629, 14639, 14688, 15714, 16045 в матеріалах відсутні.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні і накладні № № 14394, та № 14639, які містяться в таблицях розрахунків санкцій та пені.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведені факти та обставини за розрахунком суду загальна сума поставленого товару за накладними по договору № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року наданих суду позивачем, складає в розмірі 45391,32 грн. Загальна ж сума проведених оплат за цими накладними складає в сумі 8453,26 грн. Різниця - 36938,06 грн. (45391,32-8453,26).

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, а саме - не надав суду доказів, які свідчать про належне виконання взятих на себе зобов'язань, щодо повної сплати постачальнику грошових коштів за отриману продукцію по вказаному договору.

Тому за наслідками дослідження та оцінки наданих доказів, суд дійшов висновку, що кінцевий борг на даний час у відповідача перед позивачем за договором поставки № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року, за накладними № № 14688, 15714, 16045, 14629, 14396 фактично складає в сумі 36938,06 грн.

За приписами ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Порушення зобов'язань за договором тягне за собою застосування встановлених законом мір відповідальності.

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

З урахуванням вищенаведених норм, обставин справи та умов п. 9.3 договору, суд перевірив нарахування позивачем до стягнення 15% річних, і дійшов висновку, що останнім невірно встановлений розмір річних, який у відповідності з перерахунком суми основного боргу повинен складати в розмірі 3180,65 грн.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Розглянувши письмову заяву позивача від 04.02.16 р. про відмову від позову в частині стягнення пені, суд встановив:

Заява підписана представником позивача - уповноваженою на те особою.

Про наслідки, які зазначені в ст. 78 ГПК України, позивач повідомлений.

Як свідчать матеріали справи, вказана відмова діючому законодавству не суперечить, права та інтереси будь-яких осіб не порушує, отже відповідно до статті 22 ГПК України, суд не має підстав не прийняти відмову позивача від позову в зазначеній частині.

Тому, в зв'язку з відмовою позивача від стягнення з відповідача пені в розмірі 14514,16 грн., суд припиняє провадження у справі в цій частині позовних вимог в порядку та на підставі п. 4 ч. 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд з урахуванням проведених розрахунків дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 78, 80, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за договором № 188 ОП/НФ від 29.04.2014 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантіс" (52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, буд. 1, ) грошові кошти за поставлену продукцію у сумі 40119,25 грн., а саме: заборгованість у сумі 36938,06 грн., 15% річних - 3180,65 грн. та 716,13 грн. судового збору.

3. В частині позову щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 14514,16 грн. провадження у справі припинити.

4. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 09 лютого 2016 року.

Суддя О.Г. Смородінова