ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

25.01.2016р. Справа № 905/3296/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Подколзіної Л.Д., при секретарі судового засідання Паніної Я.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою: Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області

про відстрочку виконання рішення

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергомаш», м. Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 450 703,84 грн.

за участі уповноважених сторін:

від позивача - Галкін М.Г. - представник за довіреністю № 13/11/15-01 від 13.11.2015р.

від відповідача - не з'явився

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергомаш», м. Київ, до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області, про стягнення 450 703,84 грн. були задоволені повністю та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ», м. Маріуполь Донецької області (87535, Донецька область, м. Маріуполь, площа Машинобудівельників, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центренергомаш», м. Київ (03164, м. Київ, вул. Генерала Наумова, 3, ) основну заборгованість у розмірі 247 899,91 грн., інфляційні витрати у розмірі 187 033,42 грн., 3% річних у розмірі 15 770,51 грн., витрати по сплаті адвокатських послуг у сумі 13 730 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 6 760,56 грн.

11 січня 2016 року до господарського суду Донецької області надійшла заява Вих. № 523/1284 від 30.12.2015р. Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області, про відстрочку виконання рішення у справі № 905/3296/15 на три місяці.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.01.2016р. заяву Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області, призначено до розгляду в судовому засіданні.

25 січня 2016 року у судовому засіданні стягував подав заперечення на заяву про відстрочку виконання рішення, оскільки заборгованість відповідача виникла у червні-липні 2013 року і відповідач мав можливість своєчасно виконати свої зобов'язання з оплати поставленого товару. Крім того, відповідач не надав жодних доказів щодо відсутності коштів на банківських рахунках, а також будь-яких доказів можливості виконати свої зобов'язання через три місяці. А також, невиконання відповідачем своїх зобов'язань протягом 2013-2016 років порушує матеріальні інтереси стягувача, що призводить до негативних наслідків у господарській діяльності.

Заявник у судове засідання не з'явився.

В обґрунтування вимог заявник посилається на те, що на даний час Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області, знаходиться в скрутному фінансовому становищі, оскільки на території, де воно здійснює свою господарську діяльність, проводилась антитерористична операція, у зв'язку із чим боржник не може виконати рішення від 11.01.2016р. у справі № 905/3296/15.

Розглянувши подані документи, заслухавши пояснення стягувача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. з огляду на наступне.

Законодавець визначає, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за власною ініціативою, однак не зобов'язаний у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначається у п.7.2 Постанови, Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За приписами ст. 115 ГПК України рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Обов'язковість судового акта є абсолютною. Дія судового акта, як і його обов'язковість, стосується лише осіб, котрі брали участь у справі, та інших осіб, які повинні виконувати цей акт.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зокрема заявник повинен подати до заяви про відстрочку виконання рішення вагомі докази на її обґрунтування.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, на підставі ст.121 ГПК України, господарські суди повинні встановлювати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання протягом тривалого часу рішення суду порушують матеріальні інтереси позивача та також може призвести до негативних наслідків для нього.

Слід зазначити, що погіршення показників прибутковості відповідача, не є підставою для звільнення його від виконання його зобов'язань, оскільки відповідно до ст.42 ГК України, підприємництво - це діяльність на власний ризик. Крім того, невиконання відповідачем своїх зобов'язань призводить до погіршення фінансового стану позивача.

Суд зауважує, що заявником не подано доказів щодо впевненої можливості виконання рішення суду за умови його відстрочення на три місяці, заявник навпаки наголошує на неможливості виконання рішення суду, на тому, що у підприємства немає коштів для того, щоб погасити борг. Тобто, замість надання доказів щодо термінів та шляхів отримання коштів для розрахунку із позивачем, заявник навпаки доводив до відома суду про неможливість виконання рішення суду.

Крім того, суд враховує також тривалість прострочення виконання грошових зобов'язань боржником, у зв'язку з чим стягувачем нараховані інфляційних витрат та 3% річних, ще на момент прийняття рішення у справі (прострочення триває з кінця 2013 року), невжиття заходів, спрямованих на погашення задоволених судом вимог і станом на момент розгляду цієї заяви (згідно відомостей стягувача), ненадання належних у розумінні ст.ст. 34, 36 Господарського процесуального кодексу України доказів існування виняткових обставин, які утруднюють виконання рішення, суд відмовляє у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Враховуючи вищевикладене, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, відсутність будь-яких дій відповідача направлених на виконання рішення суду, наявність інфляційних процесів в економіці держави, проаналізувавши надані заявником документи, на підтвердження обставин викладених у заяві, суд не визнає вказані ним обставини виключними.

З огляду на викладене, суд відмовляє Приватному акціонерному товариству «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області, у задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. у справі № 905/3296/15 строком на 3 місяці.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Азовелектросталь», м. Маріуполь Донецької області, у задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Донецької області від 11.01.2016р. у справі № 905/3296/15 строком на 3 місяці.

Суддя Л.Д. Подколзіна