КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2016 р. Справа№ 910/9349/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Деркач Т.І. - за дов.

від відповідача: Букоємський Р.В. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015

у справі № 910/9349/13 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

про спонукання укласти договір реструктуризації заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі, позивач або ДК «Газ України») звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі, відповідач) про спонукання укласти договір реструктуризації заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача станом на 1 січня 2011 року утворилася заборгованість за спожитий природний газ перед відповідачем за Договором поставки природного газу №06/09-11 від 23.01.2009 року в розмірі 1 288 762 624,32 грн. На виконання Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» позивачем направлено на адресу відповідача підписані з боку позивача проекти договорів реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, проте відповіді від відповідача позивачем не отримано. Позивач вважає, що відповідач відмовився від розгляду та підписання вказаного договору, чим порушив право позивача на реструктуризацію заборгованості згідно вимог зазначеного закону.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 у справі №910/9349/13 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» діяв до 30.06.2012, вказаний строк є присічним і поновленню не підлягає. Однак, позивач звернувся до суду із позовом лише у травні 2013 року, тобто з пропуском вказаного строку.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Дочірня компанія «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 у справі №910/9349/13 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідач фактично відмовився від розгляду та підписання договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, чим порушив право позивача на реструктуризацію заборгованості згідно Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» у справі № 910/9349/13 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.06.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 07.07.2015.

У судому засіданні, призначеному на 07.07.2015, судом було оголошено перерву до 23.07.2015.

У зв'язку із перебуванням судді Отрюха Б.В. у відпустці, а судді Тищенко А.І. на лікарняному, розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/9349/13 колегію суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Гончаров С.А., Іоннікова І.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Гончаров С.А., Іоннікова І.А., розгляд справи вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 23.07.2015.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 23.07.2015, не з'явився, подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з його неможливістю прибуття у судове засідання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.07.2015 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 15.09.2015.

У зв'язку із виходом із відпустки суддів Тищенко А.І. та Отрюха Б.В., які входять до постійного складу судової колегії, розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 розгляд справи №910/9349/13 вирішено здійснити у наступному складі суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., розгляд справи вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 15.09.2015.

У судовому засіданні, призначеному на 15.09.2015, судом було оголошено перерву до 13.10.2015.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 13.10.2015, не з'явився та подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з можливістю добровільного врегулювання спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 03.11.2015.

Враховуючи перебування головуючого судді Михальської Ю.Б. на курсах підвищення кваліфікації, судове засідання у справі №910/9349/13, призначене на 03.11.2015, не відбулось.

09.11.2015 головуючий суддя Михальська Ю.Б. повернулася після проходження курсів підвищення кваліфікації.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015, у зв'язку з перебуванням судді Тищенко А.І. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Отрюха Б.В., Мартюк А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Мартюк А.І., розгляд справи призначено на 03.12.2015.

У зв'язку із виходом із відпустки судді Тищенко А.І., яка входить до постійного складу судової колегії, розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 розгляд справи №910/9349/13 вирішено здійснити у наступному складі суддів: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І., розгляд справи вирішено здійснювати у судовому засіданні, призначеному на 03.12.2015.

У судовому засіданні, призначеному на 03.12.2015, судом було оголошено перерву до 12.01.2016.

11.01.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Вищого господарського суду України у справі №910/9348/13 від 29.12.2015, яку колегією суддів було оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 12.01.2016, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 розгляд справи було відкладено на 26.01.2016.

25.01.2016 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду письмові пояснення, у яких зазначив, що проект договору про реструктуризацію заборгованості, який позивач просить укласти, був надісланий відповідачу у додатках до листів від 28.05.2012 за №31/15-3563 та від 26.06.2012 №31/26-4037. Ні відповіді, ні протоколу розбіжностей на вказаний проект від відповідача не надходило. Вказаний факт відповідачем у судових засіданнях не заперечувався.

Представник позивача у судовому засідання 26.01.2016 подав клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 11.02.2016.

Представник позивача у судових засіданнях підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судових засіданнях проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 23.01.2009 між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (покупець) було укладено Договір №06/09-11 поставки природного газу (далі, Договір), за умовами якого постачальник передає покупцеві у 2009 році імпортований природний газ, за наявності його обсягів, для подальшої реалізації промисловим споживачам та для власних потреб об'єктів, які знаходяться на балансі газорозподільних підприємств, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору постачальник передає покупцеві у 2009 році природний газ в обсязі до 21 492 млрд. куб.м.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що у грудні 2008 року ціна за 1000 куб. м. газу у січні 2009 року становить 1 600,00 грн., крім того, ПДВ - 20% - 320,00 грн., ціна газу разом з ПДВ - 1 920,00 грн.

Відповідно до пункту 5.1. Договору розрахунки за газ та послуги з його транспортування покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом перерахування на рахунок постачальника протягом місяця, в якому здійснюється постачання газу. Остаточний розрахунок проводяться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 25 (двадцять п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Як зазначає позивач у позовній заяві, станом на 30.04.2012 заборгованість позивача перед відповідачем згідно договору складає 1 288 762 624,32 грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу (том 1, а.с. 34-100).

04.06.2011 набрав чинності Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011.

На виконання Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» листом №31/15-3563 від 28.05.2012 (том 1, а.с. 102-103) позивачем направлено на адресу відповідача підписані з боку позивача проекти договорів реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, проте відповіді від відповідача позивачем не отримано.

В подальшому, листом №31/26-4037 від 26.06.2012 (том 1, а.с. 101) позивач повторно направляв на адресу відповідача проекти договору про реструктуризацію заборгованості, проте відповіді від відповідача позивачем також отримано не було.

Позивач вважає, що відповідач відмовився від розгляду та підписання вказаного договору, чим порушив право позивача на реструктуризацію заборгованості, передбачене Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Відмовляючи у задоволенні позову, Господарський суд міста Києва зазначив, що Закон України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» діяв до 30.06.2012, вказаний строк є присічним, поновленню не підлягає, в той час як позивач звернувся до суду з позовом лише у травні 2013 року, тобто з пропуском вказаного строку.

Колегія суддів не погоджується із правовою позицією суду першої інстанції та вважає, що позовні вимоги ДК «Газ України» підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» встановлено, що дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію «Нафтогаз України» та її Дочірні підприємства ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз» та ДП «Енергоринок».

Згідно з підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. та пункту 2.2. статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» на умовах, визначених цим Законом, підлягають списанню заборгованість за природний газ (у тому числі реструктуризована) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, у тому числі ліквідованих підприємств, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та її дочірніх підприємств ДК «Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК «Укргазвидобування», ДАТ «Чорноморнафтогаз», що обліковувалася станом на 01.01.2010 і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом. Заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 2.6. статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» суб'єкти господарювання, визначені у статті 1 цього Закону, реструктуризують заборгованість за природний газ та електричну енергію, яка утворилася станом на 1 січня 2011 року і не сплачена на дату набрання чинності цим Законом, відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, дія Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» поширюється на сторін у даній справі, беручи до уваги суб'єктний склад, характер правовідносин та наявність відповідних умов для застосування механізму врегулювання питань щодо заборгованості за спожитий природний газ.

Пунктом 10.1 статті 10 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» встановлено, що державним, комунальним підприємствам, а також господарським товариствам, у статутних фондах яких частка держави становить більше ніж 50 відсотків, які відносяться до підприємств паливно-енергетичного комплексу та внесені до Реєстру, дозволяється без отримання додаткових погоджень з державними органами, уповноваженими управляти зазначеними підприємствами, за взаємною згодою, провести реструктуризацію кредиторської та/або дебіторської заборгованостей терміном до двадцяти років з дати укладення відповідних договорів про реструктуризацію заборгованості з відстрочкою погашення заборгованості до двох років дії таких договорів та сплатою протягом наступних років щомісячно рівними частками.

Суб'єктам господарської діяльності інших форм власності дозволяється, за взаємною згодою, провести реструктуризацію кредиторської та/або дебіторської заборгованостей.

Метою спеціальних законів «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» та «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» є вирішення проблеми сплати боргів, забезпечення умов для підвищення рівня поточних розрахунків за спожитий природний газ та електричну енергію, а також створення умов для поліпшення фінансово-економічного стану підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, а також суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність, пов'язану з постачанням природного газу та електричної енергії за регульованими тарифами, запобіганню їх банкрутству тощо.

Відповідно до частини 3 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що обов'язковість укладення договору на реструктуризацію заборгованості за спожитий газ передбачена спеціальним законодавством, яке регулює конкретні правовідносини (в даному випадку - спірні), а тому до уваги приймається спеціальний для сторін закон, що регулює порядок списання та реструктуризації заборгованості, що був прийнятий і введений в дію 04.06.2011.

З огляду на вищезазначене окремим суб'єктам, визначеним Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», надано можливість реструктуризувати заборгованість за спожитий природний газ та електричну енергію, що утворилася за визначений період, при цьому така можливість може бути реалізована у вигляді двостороннього зобов'язання в межах договірних правовідносин, що з урахуванням приписів статті 181 Господарського кодексу України, статей 641-644, 646 Цивільного кодексу України потребує відповіді контрагента для визначення підстав відмови у прийнятті пропозиції.

Згідно частини 1 та 2 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Частиною 4 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Як вже встановлено судом, позивач скористався наданим йому спеціальним законом (чинним на час звернення з пропозицією №31/15-3563 від 28.05.2012 про укладення договору) правом на звернення до відповідача з пропозицією укласти договір про реструктуризацію заборгованості.

Натомість, відповідач не вчинив дій, передбачених чинним законодавством, спрямованих на повідомлення позивача про результати розгляду його пропозицій та не повідомив позивача про підстави відмови від укладення спірного договору реструктуризації, протоколу розбіжностей позивачу не направив, що призвело до порушення права позивача на укладення договору реструктуризації, передбаченого Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію».

Частина 1 статті 187 Господарського кодексу України передбачає, що спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

З урахуванням викладеного суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання договору укладеним, коли обов'язковість його укладення встановлена законом, не суперечить вимогам діючого законодавства, а визнання укладеним договору про реструктуризацію заборгованості не є втручанням в господарську діяльність відповідача як суб'єкта господарювання.

Розглянувши доданий позивачем до позовної заяви проект договору №14/12-415 про реструктуризацію заборгованості від 13.09.2012, колегія суддів прийшла до висновку, що його зміст відповідає вимогам законодавства України, зокрема, Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», чинному на момент звернення позивача до відповідача з пропозицією №31/15-3563 від 28.05.2012 про укладення такого договору. Заперечень з боку відповідача щодо змісту запропонованого позивачем договору №14/12-415 про реструктуризацію заборгованості від 13.09.2012 матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про визнання укладеним між Дочірньою компанію «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ за Договором №06/09-11 від 23.01.2009 в сумі 1 288 762 624,32 грн. на умовах, викладених в проекті договору Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», колегія суддів визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 у справі №910/9349/13 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 у справі №910/9349/13 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати укладеним договір між Дочірньою компанію «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ за Договором №06/09-11 від 23.01.2009 в сумі 1 288 762 624,32 грн. на умовах, викладених в проекті договору Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Стягнути з Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6; ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,1; ) 1 147 (одну тисячу сто сорок сім) грн. 00 коп. судового збору за подання до суду позовної заяви та 573 (п'ятсот сімдесят три) грн. 50 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/9349/13 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко