РІШЕННЯ

02 лютого 2016 року Справа № 905/3675/15

Провадження № 29/913/1277/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАШІНКОМ», м. Луганськ,

про стягнення 239 296 грн 10 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької області № 905/3675/15 від 23.12.2015 позовні матеріали за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», м. Дніпропетровськ до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАШІНКОМ», м. Луганськ про стягнення 239 296 грн 10 коп. були передані за територіальною підсудністю господарському суду Луганської області.

З урахуванням вказаних обставин 25.12.2015 господарським судом Луганської області був проведений автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду у відповідності до вимог ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, та справа передана на розгляд судді Якушенко Р.Є.

Суддя Якушенко Р.Є.,

секретар судового засідання Дмітрієва К.С.,

у засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, фахівець філії "Харківське головне регіональне управління" ПАТ КБ «Приватбанк», за довіреністю № 8208-К-О від 20.10.2014;

від відповідач представник в судове засідання не прибув.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач у справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом від 09.12.2015 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАШІНКОМ» (далі ТОВ «МАШІНКОМ», відповідача у справі) про стягнення з останнього заборгованості за договором банківського обслуговування б/н від 01.08.2012 в загальному розмірі 239 296 грн 10 коп., з яких:

- 129 979 грн 22 коп. - заборгованість за кредитом;

- 105 095 грн 42 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4 221 грн 46 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Позивач, посилаючись на норми статей 526, 527, 530, 610 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статтю 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за укладеним між сторонами договором банківського обслуговування б/н від 01.08.2012 щодо сплати заборгованості за кредитом та відсотків за його користування.

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАШІНКОМ» (далі ТОВ «МАШІНКОМ») відповідач у справі, відзив на позовну заяву не подав, не скористався правом участі в судовому засіданні, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відправка ухвал суду про розгляд справи за адресою місцезнаходженням відповідача не здійснювалась враховуючи підпункт 3 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 (зі змінами) про Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та лист Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» від 16.03.2015 № 511-30-100; повідомлення про розгляд справи телефонограмою від 28.12.2015 № 905/3675/15 (а.с.48), також передати відповідачу не вдалося, оскільки відсутній звязок з абонентом. Інформація про дату та час судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (http://lg.arbitr.gov.ua/).

Справа розглядалася судом неодноразово. Відповідачу надавалася можливість прийняти участь у судовому засіданні та надати відзив на позов.

До початку даного судового засідання будь-яких клопотань відповідач не надав.

Відповідно до статті 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

На підставі викладеного справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, подані позивачем докази в підтвердження заявлених вимог, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАШІНКОМ» (відповідачем у справі) 01.08.2012 було підписано і подано ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивачу у справі) заяву про відкриття поточного рахунку (а.с.17).

Дана заява підписана від імені клієнта директором ОСОБА_3 Геннадієвичем, від імені Банку головою правління ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту за допомогою факсимільного підпису, посвідченого печаткою.

У даній заяві зазначено, що відповідач згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по Розрахунковим карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою и картками зі зразками підписів і відбитком печатки складають Договір банківського обслуговування.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», що діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011, банк, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила).

Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.

Після підписання договору клієнту надається право користуватися послугами банку, однією з яких є послуга «Гарантований платіж», яка може бути надана як рахунок власних коштів клієнта, так і за рахунок коштів банку, тобто в кредит.

Розділом 3.1.1, 3.2.2 зазначених Умов регламентовано порядок надання кредиту за послугою «Гарантований платіж».

Послугу «Гарантований платіж» ПАТ КБ «ПриватБанк» надає для виконання грошових зобовязань за господарськими договорами, що укладаються між клієнтом та його контрагентами, а також між клієнтом та ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі послуга).

Відповідно до пункту 3.2.2.1 Умов кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його повернення, сплати процентів і винагороди.

Свої зобовязання банк виконав належним чином, своєчасним проведенням гарантованих платежів ініційованих клієнтом, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахунках відкритих для обслуговування відповідача.

Відповідач почав користування послугою «Гарантований платіж» з 05.07.2013, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Internеt Bamking Приват 24, які приєднані до матеріалів справи (а.с.33-37).

Відповідно до пункту 3.2.2.2 Умов клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки.

У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування кредитом сплачує відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 за користування кредитом сплачує ПАТ КБ «ПриватБанк» відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості. У разі непогашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості.

Згідно пункту 3.2.2.10.1 Умов в разі порушення клієнтом будь-якого зобовязання по сплаті відсотків, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу.

Згідно із пунктом 3.2.2.10.4 Умов та Правил нарахування неустойки здійснюється за кожен випадок порушення зобовязань протягом 15 років з дня, коли відповідне зобовязання має бути виконано.

Пунктом 3.2.2.10.7 Умов та Правил встановлено строк позовної давності за вимогою про стягнення кредита, неустойки, який складає 15 років (а.с.29).

Відповідно до договору банківського обслуговування від 01.08.2012 відповідачу було відкрито поточний рахунок № 6675, виписки за яким приєднані до матеріалів справи.

Позивачем проведені гарантовані платежі за 6-ю заявками відповідача про перерахування коштів на рахунки його контрагентів в загальній сумі 333 939 грн 75 коп., що підтверджується заявками на гарантовані платежі, виписками по рахунку відповідача та меморіальними ордерами, у тому числі:

- 05.07.2013 - 129 грн 75 коп.;

- 18.11.2013 - 34 980 грн 00 коп.;

- 27.11.2013 - 39 980 грн 00 коп.;

- 18.12.2013 - 88 950 грн 00 коп.;

- 19.12.2013 - 39 900 грн 00 коп.;

- 21.05.2014 - 130 000 грн. 00 коп. (а.с.33-66).

З особового рахунку відповідача вбачається, що користування одержаними кредитними коштами здійснюється позивачем понад 30 днів, у звязку з чим заборгованість визнана простроченою.

Проценти за користування кредитом на 31-день нараховувались на рівні 56 відсотків річних.

У звязку з порушенням умов договору банківського обслуговування від 01.08.2012 за послугою «Гарантований платіж» в частині повернення одержаних кредитних коштів, сплати процентів за користування ними, відповідач станом на 19.11.2015 має заборгованість в загальній сумі 239 296 грн 10 коп., з якої:

- 129 979 грн 22 коп. заборгованість за кредитом,

- 105 095 грн 42 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 19.11.2015.

За прострочення виконання зобовязань за договором з повернення кредиту і сплати процентів позивачем нарахована відповідачу пеня за період з 30.09.2014 по 19.11.2015 по тілу кредита в сумі 2 382 грн 91 коп.; по процентам в сумі 1 838 грн 55 коп., всього пеня складає 4 221 грн 46 коп.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист. Під час судового розгляду справи вимог позивача не спростував, докази часткової або повної сплати суми позову не надав.

Розглянувши обставини справи в їх сукупності, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

У відповідності з приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами існують кредитні відносини.

Згідно із частиною 2 статті 345 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною /сторонами/.

Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобовязуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тобто уклали відповідний договір, який містить умови щодо надання кредиту.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до норм діючого законодавства, кредитний договір, є одним з видів позики. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Матеріалами справи доведено, що 19.11.2015 у відповідача у звязку з порушенням умов Договору банківського обслуговування від 01.08.2012 існують заборгованість за кредитом у сумі 129 979 грн 22 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 105 095 грн 42 коп., у звязку з чим нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у сумі 4 221 грн 46 коп.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у пункті 1 статті 193 ГК України.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Факт порушення Відповідачем умов договору підтверджено матеріалами справи. Позовні вимоги в частині стягнення суми неповернутого кредиту та процентів за користування ним ґрунтуються на нормах чинного законодавства, підтверджені документально і не спростовані відповідачем.

Відповідач не заперечив наявність вказаної заборгованості та не надав доказів її оплати на час розгляду справи.

Стосовно заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 4 221 грн 46 коп. за період прострочення з 30.09.2014 по 19.11.2015, суд зазначає наступне.

Позивач при зверненні з цим позовом до суду не врахував положень Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669) та розпорядження НБУ щодо мораторія на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними договорами.

Закон № 1669 визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 2 Закону № 1669 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

02.12.2015 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669 розпорядженням № 1275-р Кабінету Міністрів України затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого серед інших включено м. Луганськ.

Відповідач у справі як субєкт підприємницької діяльності зареєстрований і здійснює свою підприємницьку діяльність (технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, оптова та роздрібна торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів) в м. Луганськ, вул. Ломоносова, буд.96Ж.

Враховуючи фактичні обставини справи та норми вищенаведеного законодавства, суд дійшов висновку, що пеня, нарахована за період з 30.09.2014 по 19.11.2015 за прострочення виконання зобовязань за договором банківського обслуговування б/н від 01.08.2012 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в загальній сумі 235 074 грн 64 коп., з яких:

- 129 979 грн 22 коп. - заборгованість за кредитом;

- 105 095 грн 42 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 19.11.2015.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 3 526 грн 12 коп. слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАШІНКОМ» про стягнення 239 296 грн 10 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «МАШІНКОМ», яке знаходиться за адресою: 91034, м. Луганськ, вул. Ломоносова, буд. 96Ж, ідентифікаційний код 37456522 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», яке знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ідентифікаційний код 14360570, заборгованість за кредитом у сумі 129 979 грн 22 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 105 095 грн 42 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 526 грн 12 коп., наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором у сумі 4 221 грн 46 коп. відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо не було подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено і підписано 08.02.2016.

Суддя Р.Є. Якушенко