ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 915/2091/15

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Матвієвій В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача: представник не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/2091/15

За позовом: ОСОБА_1, 03058, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ", АДРЕСА_3,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про припинення юридичної особи,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ", третя особа ОСОБА_2, про припинення юридичної особи, посилаючись на невиконання відповідачем вимог ч. 2 ст. 38 Закону України "Про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", а саме провадження нею діяльності, що суперечить установчим документам, або такої, що заборонена законом та наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

Позивач та Відповідач у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що свідчать відповідні повідомлення про повернення до суду з довідками пошти "із закінченням строку зберігаеня".

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Така ж правова позиція викладена і у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з наступними змінами та доповненнями).

За таких обставин відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю належним чином повідомленого представника відповідача в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд дійшов до таких висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ" було зареєстровано та внесено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за кодом 39542597.

Засновниками товариства були ОСОБА_3 (вкладом якої були грошові кошти в сумі 2500 грн, що становить 50% відсотків голосів) та ОСОБА_4 (вкладом якої були грошові кошти в сумі 2500 грн., що становить 50% відсотків голосів).

Рішенням загальних зборів № 2 від 18.02.2015 року, яке оформлено протоколом № 2, внесені зміни в установчі документи товариства в зв`язку із передачею частки ОСОБА_3 у розмірі 2500 грн., що становить 50% статутного капіталу, на користь ОСОБА_1.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона відповідно до статті 33 Господарського процесуального Кодексу України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів.

Позивач вказує у позові, що учасники товариства з моменту створення товариство не здійснює господарської діяльності передбаченої статутом, не знаходиться за місцем державної реєстрації. У зв'язку з цим на підставі ч. 2 ст.38 Закону України "Про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців", просить суд винести рішення про припинення юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ".

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Частиною 1 статті 110 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа ліквідується:

1) за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами;

2) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади;

3) за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.

У п. 17.1 статуту ТОВ "АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ" передбачено, що товариство ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; на підставі рішення суду про визнання недійсною державної реєстрації товариства через допущені при його створенні порушення, які не можна усунути та інших випадках встановлених законом, - за позовом відповідного органу.

Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України, в примусовому порядку за рішенням суду юридична особа ліквідується за позовом учасника юридичної особи з підстав допущення при її створенні порушень, які не можна усунути. В інших випадках, встановлених законом, рішення суду про ліквідацію юридичної особи приймається за позовом відповідного органу державної влади (п. 3 ч. 1 ст.110 Цивільного кодексу України).

Отже, учасник товариства може звернутись до суду із позовом про припинення юридичної особи з підстав, передбачених законодавством, лише у випадках, коли має місце факт порушення його суб'єктивного матеріального права або законного інтересу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України, мають право звертатися фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, для захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

У п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що до корпоративних належать спори за позовами учасників (засновників, акціонерів) господарського товариства, пов'язані з вимогами про визнання недійсними установчих документів господарського товариства та припинення юридичної особи у зв'язку з порушеннями вимог законодавства щодо порядку їх прийняття та затвердження.

Частиною 1 ст. 150 ЦК України визначено, що товариство з обмеженою відповідальністю може бути ліквідоване за рішенням загальних зборів його учасників, у тому числі у зв'язку зі спливом строку, на який товариство було створене, а також за рішенням суду - у випадках, встановлених законом.

Прийняття рішення про ліквідацію товариства відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 145 Цивільного кодексу України належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю. Аналогічне положення закріплено у пп. «з» п. 7.4 Статуту товариства.

Статтею 61 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Судом встановлено, що зборами учасників ТОВ "АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ" не приймалось рішення про ліквідацію товариства. На момент звернення позивача до суду з позовом збори учасників з приводу ліквідації товариства також не скликались.

В силу вищенаведеної норми ч. 4 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» позивачу, як учаснику, що володіє 50% голосів, надано право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, такий учасник вправі скликати загальні збори учасників.

На момент звернення позивача до суду з позовом питання про проведення загальних зборів щодо припинення товариства позивачем не порушувалось.

Отже, позивачем не доведено факту порушення його корпоративних прав щодо прийняття рішення про припинення товариства на момент звернення до суду з позовом.

Прийняття рішення про припинення товариства є рівним правом обох учасників товариства, як позивача, так і відповідача, і за відсутності передбачених законом підстав для припинення товариства у суду не має підстав приймати рішення з приводу припинення товариства, враховуючи думку лише одного з учасників, оскільки прийняття рішення про припинення товариства є прерогативою та виключною компетенцією загальних зборів учасників.

Стосовно обґрунтування позову про не знаходження Товариства за місцем державної реєстрації, то слід зазначити наступне.

Позивачем не надано належних доказів відсутності відповідача за місцезнаходженням з урахуванням вимог передбачених Закону України "Про реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців" .

Як вбачається з матеріалів справи - позивач вказав юридичну адресу відповідача - АДРЕСА_3, при цьому згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, наданої позивачем, вбачається, що місцезнаходженням боржника є АДРЕСА_3, та відсутній запис про не знаходження відповідача за адресою.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр).

Положеннями ч. 1 ст. 18 вказаного Закону, яка визначає статус відомостей Єдиного державного реєстру, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому ч. 3 ст. 18 цього Закону встановлено, що у випадку, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, основними та належними доказами відсутності ТОВ "АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ" за його місцезнаходженням у даному випадку є відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі. Позивачем всупереч вимогам вищенаведеного Закону таких доказів не надано.

Посилання позивача на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АСЕТ ДІВЕЛОПМЕНТ» () у своїй господарській діяльності набуло ознак фіктивності та попередній Учасник Товариства ОСОБА_3, навмисно ввів в оману з приводу фінансово-господарської діяльності Товариства, з метою уникнення будь-якої подальшої майнової відповідальності необґрунтовано з наступного.

Відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України та ст. 30 КПК України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а отже, лише суд встановлює доведеність наявності чи відсутності обставин, в тому числі і в кримінальній справі. Такі обставини як наявність неправомірних (злочинних) дії, якщо вони дійсно мали місце, наявність вини, умислу фізичної особи мають доводитись у встановленому порядку тільки певними засобами доказування. Доказом щодо доведення вини та протиправності (злочинності) дій фізичної особи відповідно до статті 17 Кримінального процесуального Кодексу України є вирок суду.

Відповідно до ст. 35 ГПК України лише вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обов'язковим для господарського суду при вирішення спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі відмови в позові - на позивача.

У судовому засіданні 02 лютого 2016 року, згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписано 08.02.2016 р.

Суддя С.М. Коваль