РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/27023/14

За позовомПриватного підприємства "Будівельна компанія "Сомпекс"
доКиївської міської ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача:1) ОСОБА_1 2) ОСОБА_2 3) Громадської організації "Київське товариство "Лемківщина" імені Богдана-Ігоря Антонича"
провизнання нечинним та скасування рішення
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Сердюк В.І.( керівник) Журавель Р.О. (дов. б/н від 21.12.2015 року)
від відповідача Тхорик С.М. (дов. № 225-КМГ-4548 від 21.12.2015 року)
від третьої особи-1не з'явився
від третьої особи-2ОСОБА_2
від третьої особи-3Мацієвський М.Й. (керівник)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04 лютого 2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне підприємство "Будівельна компанія "Сомпекс" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (надалі по тексту - відповідач) про визнання нечинним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Київської міської ради № 670/1331 від 24.05.2007 року "Про передачу Приватному підприємству "Будівельна компанія "Сомпекс" земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2" позивачу було передано у довгострокову оренду на 15 років земельні ділянки загальною площею 4,20 га.

21.04.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Договори оренди земельної ділянки, які було зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів 21.04.2008 року за НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4.

13.11.2014 року Київською міською радою було прийнято рішення № 382/382 згідно якого Договори оренди НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 21.04.2008 року було розірвано в односторонньому порядку. Позивач вважає прийняте рішення таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства, а також зазначає про відсутність підстав для розірвання Договорів оренди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 року у справі № 910/27023/14 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року, позов задоволено повністю, визнано нечинним та скасовано рішення Київської міської ради ІI сесії VII скликання № 382/382 від 13.11.2014 року "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 21.04.2008 року, укладених між Київською міською радою та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сомпекс".

Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2015 року у справі № 910/27023/14, рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року у справі № 910/27023/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 року за № 04-23/1900 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу даної справи, за результатом проведення якого справа № 910/27023/14 передана на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2015 року суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/27023/14 до свого провадження, розгляд справи призначено до розгляду на 24.12.2015 року.

23.12.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду та письмові пояснення по справі. У поданих поясненнях позивач зазначає, що підставою для розірвання договору оренди є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що встановлена договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато. Позивач зазначає, що Вищим адміністративним судом України у справі № к/9991/736/12 питання законності прийняття рішення Київської міської ради № 670/1331 від 24.05.2007 року вирішено, а саме встановлено, що вказаним рішенням Київської міської ради право ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою в межах, визначених статтею 121 Земельного кодексу України та необхідної для обслуговування житлового будинку, отриманого в спадщину, не порушено та користування нею не припинено. Крім того, представник позивача зазначає про відсутність порушеного права та законного інтересу Громадської організації "Київське товариство "Лемківщина" імені Богдана-Ігоря Антонича", оскільки рішенням Київської міської ради № 1300/4133 від 22.11.2007 року протест заступника прокурора міста Києва №07/1-154вих-07 від 10.08.2007 року на рішення Київської міської ради №670/1331 "Про передачу приватному підприємству "Будівельна компанія "Сомпекс" земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2" було відхилено. Окрім того, Господарським судом міста Києва 26.02.2008 року по справі №2/44 було прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державного агентства земельних ресурсів України до Київської міської ради, третя особа - ПП "БК "Сомпекс" про визнання недійсним рішення Київської міської ради від 24.05.2007 року № 670/1331 "Про передачу приватному підприємству "Будівельна компанія "Сомпекс" земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2". Вказане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.04.2008 року та постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2008 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2015 року розгляд справи було відкладено на 21.01.2016 року, у зв'язку з неявкою третьої особи-1 та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

19.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких відповідач просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

20.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі. У поданих поясненнях позивач зазначив, що в силу складної та тривалої процедури отримання необхідних дозволів та погоджень будівельні роботи не були проведені позивачем у строки, встановлені пунктом 8.4. Договору, а відтак, не можна вважати доведеною вину позивача у порушенні зобов'язання. Позивач зазначає, що ним здійснено цілий ряд заходів щодо отримання всіх необхідних дозволів, погоджень. В обґрунтування зазначених обставин, позивач посилається на те, що в 2009 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Архіматика» було розроблено за замовленням позивача проект забудови земельних ділянок. На підставі затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачем отримано в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві дозвіл на виконання підготовчих робіт. Крім того, позивачем було отримано: технічні умови на проектування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2 від Відкритого акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»; технічні умови на водопостачання об'єкта від Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»; технічні умови на каналізування об'єкта від Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»; технічні умови від Відкритого акціонерного товариства «Київгаз» на проектування газопостачання котельні житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами. Існування кризового економічного становища підтвердженого Законом України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», зумовило невиконання позивачем умов пункту 8.4. Договорів оренди земельних ділянок щодо завершення забудови земельних ділянок не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору. Проте, незважаючи на наявність фінансової кризи, позивачем сплачувалася орендна плата за землю.

Представники третьої особи-1 та третьої особи-3 в судове засідання 21.01.2016 року не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином.

У судовому засіданні 21.01.2016 року представники позивача подали клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане позивачем 21.01.2016 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.01.2016 року винесено ухвалу про продовження строку розгляду спору та відкладено розгляд справи на 04.02.2016 року.

26.01.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

У судовому засіданні 04.02.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.02.2016 року проти позову заперечив, надав пояснення по суті спору.

Представники третьої особи-2 та третьої особи-3 у судовому засіданні 04.02.2016 року проти позову заперечили.

У судове засідання 04.02.2016 року представник третьої особи-1 не з'явився, про причини неявки суду невідомо, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради № 670/1331 від 24.05.2007 року "Про передачу приватному підприємству "Будівельна компанія "Сомпекс" земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Приватному підприємству "Будівельна компанія "Сомпекс" для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2. Передано Приватному підприємству "Будівельна компанія "Сомпекс", за умови виконання пункту 8 цього рішення, у довгострокову оренду на 15 років земельні ділянки загальною площею 4,20 га для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2, у тому числі:

-ділянку №1 площею 2,69 га - за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови;

-ділянку №2 площею 0,31 га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування;

-ділянку №3 загальною площею 0,21 га - за рахунок міських земель, не наданих у власність чи користування;

-ділянку №4 площею 0,99 га - за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови.

Пунктом 8.1 вказаного рішення зобов'язано Приватне підприємство "Будівельна компанія "Сомпекс" виконувати обов'язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 Земельного кодексу України.

На підставі вказаного рішення, 21.04.2008 року між Київською міською радою (орендодавець) та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сомпекс" (орендар) було укладено Договори оренди земельних ділянок (надалі - "Договори"), які 21.04.2008 року зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у книзі записів державної реєстрації договорів за НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4.

Відповідно до пункту 1.1. Договорів орендодавець на підставі рішення Київської міської ради № 670/1331 від 24.05.2007 року, за актом приймання-передачі передає, а відповідач приймає в оренду (строкове платне користування) земельні ділянки, визначені договорами.

Відповідно до пункту 2.1. Договорів об'єктами оренди є земельні ділянки за наступними характеристиками: - місце розташування - АДРЕСА_2; - розміри - 26904 кв.м., 2100 кв.м., 9925 кв.м. та 3116 кв.м.; - цільове призначення - будівництво, експлуатація та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами; - кадастрові номери - НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7 та НОМЕР_8.

Відповідно до пункту 3.1 Договорів їх укладено на 15 років.

Згідно із наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі земельних ділянок від 21.04.2008 року позивач прийняв у своє володіння та користування вказані земельні ділянки.

Пунктом 8.4. Договорів встановлено обов'язки орендаря земельної ділянки, зокрема, відповідно до цього пункту договору орендар зобов'язувався завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації Договору; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, своєчасно вносити орендну плату.

Відповідно до пунктів 11.4 - 11.6 Договорів договори можуть бути розірвані за рішенням суду, в порядку, встановленому законом, в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі, коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених пунктом 8.4 Договору, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам. Договори можуть бути достроково розірвані у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків, визначених у пунктах 5.1 та 8.4 договорів. Розірвання договорів не потребує укладення додаткових угод. Договори вважаються розірваними з моменту прийняття орендодавцем відповідного рішення, якщо інше не встановлено рішенням.

Згідно з пунктом 5.1 Договорів на земельних ділянках не дозволяється діяльність, не пов'язана з цільовим призначенням земельних ділянок.

13.11.2014 року Київською міською радою прийнято рішення № 382/382 "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 21.04.2008 року, укладених між Київською міською радою та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сомпекс" на підставі рішення Київської міської ради від 24.05.2007 року № 670/1331".

Згідно даного рішення Київська міська рада вирішила розірвати Договори оренди земельних ділянок від 21.04.2008 року НОМЕР_1, НОМЕР_4, НОМЕР_2, НОМЕР_3 (загальною площею 4,20 га), укладених між Київською міською радою та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сомпекс" на підставі рішення Київської міської ради від 24.05.2007 року № 670/1331 "Про передачу Приватному підприємству "Будівельна компанія "Сомпекс" земельних ділянок для будівництва, експлуатації та обслуговування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2".

При прийнятті рішення № 382/382 від 13.11.2014 року Київська міська рада керувалась статтею 32 Закону України "Про оренду землі" та пунктами 8.4, 11.4. Договорів.

Позивач вважає дане рішення незаконним та таким, що порушує його права орендаря, вказує на відсутність з його боку порушень умов договору оренди, а тому просить рішення визнати нечинним та скасувати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 року у справі № 910/27023/14 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року, позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2015 року у справі № 910/27023/14, рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 року у справі № 910/27023/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про те, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою положення укладених договорів, які встановлюють самостійні підстави для їх одностороннього розірвання (не виконання умови договору оренди в частині завершення забудови земельної ділянки у встановлені строки) та порядок такого розірвання. Не досліджено наявність чи відсутність таких підстав відповідно до наявних матеріалів справи.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною 1 статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з приписами частини 1 статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

В порядку, передбаченому статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалося вище, згідно з пунктом 11.4. Договорів їх може бути розірвано в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності згідно з Господарським кодексом України, в разі коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, порушенням строків завершення забудови земельної ділянки та реконструкції об'єкта, встановлених пунктом 8.4 договорів, здійснення без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

Відповідно до частини 1 статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Частиною 1 статті 189 Земельного кодексу України визначено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Рішенням Київської міської ради № 16/890 від 25.09.2003 року "Про порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" (надалі - Рішення) регулюється питання щодо здійснення самоврядного контролю.

Відповідно до пункту 2.1. Рішення, забезпечення здійснення самоврядного контролю за додержанням вимог законодавства щодо раціонального використання та охорони земель покладено на Головне управління земельних ресурсів.

Самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства здійснюється шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень фізичних і юридичних осіб; розгляду документації з землеустрою, пов'язаної з використанням та охороною земель тощо.

Самоврядний контроль за виконанням вимог земельного законодавства шляхом перевірок здійснюється планово та позапланово.

Позапланова перевірка проводиться за таких обставин: отримання доручення від Київської міської ради, виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); отримання заяв, скарг чи звернень громадян, поданих в установленому законодавством порядку, у яких наведена інформація про порушення земельного законодавства чи можливість виникнення ситуацій, що можуть негативно вплинути на стан земельних ресурсів тощо.

Згідно з пунктом 3.1 Рішення Головне управління земельних ресурсів при здійсненні самоврядного контролю за використанням і охороною земель у місті Києві відповідно до покладених на нього завдань організує і здійснює самоврядний контроль у м. Києві, у тому числі, за використанням земельних ділянок відповідно до цільового призначення. У разі виявлення порушень юридичними чи фізичними особами земельного законодавства вносить пропозиції, зокрема, Київській міській раді щодо обмеження, тимчасової заборони (зупинення/ чи припинення права користування земельною ділянкою громадянами та юридичними особами).

Головне управління після виявлення порушень земельного законодавства складає акт перевірки дотримання вимог законодавства та дає вказівку про необхідність усунення порушень земельного законодавства.

Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства та вказівка про необхідність усунення порушень земельного законодавства складаються у двох примірниках, один з яких видається особі, яка вчинила порушення земельного законодавства, або направляється їй поштою (пункт 6.1 Рішення).

Згідно з пунктом 6.4 Рішення для усунення порушень земельного законодавства посадовою особою Головного управління встановлюється 10-денний термін.

У разі, якщо раніше виявлені порушення земельного законодавства не усунуто в 10-денний термін, Головне управління про такі порушення повідомляє відповідні органи виконавчої влади та управління, органи місцевого самоврядування та/або їх виконавчі органи та направляє їм копії матеріалів перевірки для вжиття заходів згідно з законодавством (пункт 7.4. Рішення).

Отже, рішенням Київської міської ради № 16/890 від 25.09.2003 року "Про порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві" визначено порядок здійснення контролю за використанням земельних ділянок землекористувачами, виявлення порушень земельного законодавства, в тому числі використання земельних ділянок не за цільовим призначенням та контролю за їх усуненням.

В матеріалах справи відсутні будь-які вказівки, попередження позивача з питань використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, або акт перевірки дотримання позивачем вимог земельного законодавства.

Крім того, в матеріалах справи відсутній акт про не проведення будівельних робіт на земельній ділянці, складений Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

Відповідно до пункту 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних правовідносин" у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі". Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

Тобто, підставою для розірвання договору оренди не може бути лише той факт, що будівельні роботи не було розпочато.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що орендар використовує земельні ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично (протягом півроку) не сплачує орендну плату, здійснює без згоди орендодавця відчуження права користування земельною ділянкою третім особам або іншим чином порушує умови Договорів оренди земельних ділянок, що є підставою для розірвання договорів в односторонньому порядку.

Крім того в силу складної та тривалої процедури отримання необхідних дозволів та погоджень будівельні роботи не були проведені позивачем у строки, встановлені пунктом 8.4. Договору, а відтак, не можна вважати доведеною вину позивача у порушенні зобов'язання.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 04.03.2015 року по справі № 910/19122/13.

Слід зазначити, що позивачем вчинено ряд заходів щодо отримання всіх необхідних дозволів та погоджень.

Так, в 2009 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Архіматика» було розроблено за замовленням позивача проект забудови земельних ділянок. На підставі затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, позивачем отримано в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві дозвіл на виконання підготовчих робіт.

Крім того, позивачем було отримано: технічні умови на проектування житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами на АДРЕСА_2 від Відкритого акціонерного товариства «Спеціалізоване управління протизсувних підземних робіт»; технічні умови на водопостачання об'єкта від Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»; технічні умови на каналізування об'єкта від Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»; технічні умови від Відкритого акціонерного товариства «Київгаз» на проектування газопостачання котельні житлово-офісного комплексу з об'єктами соціальної сфери та підземно-наземними паркінгами.

Згідно частини 3 статті 35 господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2014 року у справі № 910/1765/14 за позовом Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до Приватного підприємства "Будівельна компанія "Сомпекс" про розірвання договорів оренди та повернення земельних ділянок припинено провадження у справі. Позовні вимоги було мотивовано порушенням відповідачем положень укладених договорів оренди земельних ділянок від 21.04.2008 року НОМЕР_1 (кадастровий номер НОМЕР_5), НОМЕР_3 (кадастровий номер НОМЕР_7), НОМЕР_4 (кадастровий номер НОМЕР_8), НОМЕР_2 (кадастровий номер НОМЕР_6) через систематичне не внесення орендної плати, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 617 593,81 грн. У процесі розгляду справи № 910/1765/14 встановлено, що станом на 02.10.2014 року відповідачем повністю сплачено заборгованість по орендній платі за земельні ділянки.

Існування кризового економічного становища, підтвердженого Законом України «Про першочергові заходи щодо запобігання негативним наслідкам фінансової кризи та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», зумовило невиконання позивачем умов пункту 8.4. Договорів оренди земельних ділянок щодо завершення забудови земельних ділянок не пізніше ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору. Проте, незважаючи на наявність фінансової кризи, позивачем сплачувалася орендна плата за землю.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач приступив до використання земельної ділянки та виходячи з того, що Договори оренди укладено на 15 років і строк їх дії не закінчився, суд дійшов до висновку, що земельні ділянки використовуються за цільовим призначенням. Позивач використовував та використовує спірні земельні ділянки за цільовим призначенням, здійснює комплекс дій з метою забудови земельних ділянок, сплачує орендну плату та діями позивача шкода орендодавцю не заподіяна.

Таким чином, аналіз наведених норм діючого законодавства та умов Договорів свідчить, що підставою розірвання договору може бути використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що встановлена Договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 910/16306/13 та у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 910/1753/14, які у відповідності із приписами статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України.

З урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання нечинним та скасування рішення Київської міської ради ІI сесії VII скликання №382/382 від 13.11.2014 року "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 21.04.2008 року, укладених між Київською міською радою та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сомпекс" обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного підприємства "Будівельна компанія "Сомпекс" задовольнити повністю.

2.Визнати нечинним та скасувати рішення Київської міської ради ІI сесії VII скликання № 382/382 від 13.11.2014 року "Про розірвання договорів оренди земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 21.04.2008 року, укладених між Київською міською радою та Приватним підприємством "Будівельна компанія "Сомпекс".

3.Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний код 22883141) на користь Приватного підприємства "Будівельна компанія "Сомпекс" (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 129 кв. 41, ідентифікаційний код 32250790) судовий збір у розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.02.2016

Суддя С.В. Стасюк