донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

15.02.2016 справа № 908/5070/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. б/н від 01.01.2016,
від відповідача:не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрнасінняпром", с. Сонячне Запорізького району Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від25.11.2015
по справі№908/5070/15 (ОСОБА_5С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Укрнасінняпром", с. Сонячне Запорізького району Запорізької області,
доДержавного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, с. Сонячне Запорізького райну Запорізької області,
простягнення 51 071, 55 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» (далі ТОВ «Укрнасінняпром», Орендодавець), с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (далі ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України, Орендар), с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, про стягнення основного боргу в розмірі 27 828, 38 грн., 3 % річних у сумі 2 538, 86 грн. та інфляційних втрат у розмірі 20 704, 31 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.11.2015 у справі № 908/5070/15 позовні вимоги ТОВ «Укрнасінняпром» задоволено частково та стягнуто з ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України основний борг у розмірі 8 372, 90 грн., 3 % річних у сумі 763, 27 грн., інфляційні втрати в сумі 6 222, 33 грн. та судовий збір у розмірі 366, 25 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги ТОВ «Укрнасінняпром» задовольнити повністю. Зокрема, апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, неповне зясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам справи. Заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив надані позивачем докази та пояснення, у звязку з чим дійшов невірного висновку про переривання позовної давності лише в частині задоволених позовних вимог.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача у судовому засіданні просить рішення господарського суду Запорізької області від 25.11.2015 у справі № 908/5070/15 скасувати з підстав, викладених в апеляційній скарзі, та прийняти нове, яким позовні вимоги ТОВ «Укрнасінняпром» задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за його відсутності, з чим погодився представник позивача. Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені у скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Укрнасінняпром» та Державним підприємством «Дослідне господарство «Новатор» 27.10.2009 укладено Договір оренди автомобіля № 23/10, відповідно до якого Орендодавець зобовязується передати Орендареві в строкове платне користування транспортний засіб легковий автомобіль марки Toyota Camry 2008 року випуску, кузов №6Т1ВЕ42К28Х512586, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Укрнасінняпром» на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію серії САА № 041973, що видано Запорізьким МРЕВ УДАЇ УМВС України 27.10.2009, а Орендар зобовязується прийняти цей автомобіль, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути транспортний засіб Орендодавцеві в належному стані (т. 1, а. с. 13-16).

Згідно з п. 3.1 Договору орендна плата за користування автомобілем становить 840,00 грн. з ПДВ за місяць.

Відповідно до п. 3.2 Договору орендна плата сплачується щомісячно шляхом перерахування коштів Орендарем на розрахунковий рахунок Орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця за минулий місяць.

У п. 4.3 Договору сторони узгодили, що у разі прострочення сплати орендної плати Орендар зобовязується сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і його скріплення печатками сторін та підписання сторонами акту прийому-передачі транспортного засобу (п. 6.1 Договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1 цього Договору та закінчується 23.10.2012.

При цьому, як встановлено п. 6.3 Договору, закінчення строку цього Договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Договір може бути достроково розірваний за ініціативою Орендодавця, якщо Орендар не сплачує орендну плату більше трьох місяців підряд (п. 6.4 Договору).

Згідно з п. 6.5 Договору при припиненні договору Орендар зобовязується протягом 10 днів передати Орендодавцю орендований автомобіль у належному стані. Про передачу транспортного засобу складається акт прийому-передачі.

Актом приймання-передачі № 1 від 27.10.2009 легковий автомобіль був переданий відповідачеві (т. 1, а. с. 18).

01.09.2011 сторони уклали Додаткову угоду до Договору, в якій дійшли згоди в тексті Договору замінити найменування Орендаря та замість «Державне підприємство «Дослідне господарство «Новатор» вказати «Державне підприємство «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України» (т. 1, а. с. 17).

27.07.2012 ТОВ «Укрнасінняпром» звернулось до ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України з листом, в якому Орендодавець повідомляє про розірвання Договору оренди автомобіля від 27.10.2009 та просить до 30.07.2012 передати автомобіль позивачу за актом приймання-передачі (т. 1, а. с. 19).

Актом приймання-передачі № 1 від 27.07.2012 легковий автомобіль був переданий позивачу (т. 1, а. с. 20).

31.03.2012 між сторонами укладено Акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.03.2012 (т. 2, а. с. 178-179).

Пізніше, 31.12.2012 сторони склали Акт зарахування зустрічних вимог на підставі Акту звіряння взаємних розрахунків від 31.12.2012, згідно з яким ТОВ «Укрнасінняпром» та ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України погодились здійснити взаємозалік на суму 531 991, 00 грн. Незарахована сума в розмірі 879 043, 71 грн. підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок ТОВ «Укрнасінняпром» (т. 1, а. с. 110).

17.04.2013 ТОВ «Укрнасінняпром» звернулось до Орендаря з вимогою про перерахування на рахунок ТОВ «Укрнасінняпром» 879 043, 71 грн. для погашення заборгованості у звязку з проведенням зарахування зустрічних однорідних вимог (т. 1, а. с. 79-82). Зокрема, до цієї суми включено заборгованість за Договором оренди № 23/10 від 27.10.2009 у розмірі 27 828, 38 грн.

Оскільки зазначена вимога була залишена без відповіді, ТОВ «Укрнасінняпром» звернулось до суду для стягнення з ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України вказаної заборгованості.

Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував та заявив суду про застосування строку позовної давності, оскільки останній сплив 10.08.2015.

Проте, позивач вважає, що строк позовної давності був перерваний підписанням Акта заліку взаємних зустрічних вимог від 31.12.2012, а також Актів звіряння взаємних розрахунків станом на 31.03.2012 та на 01.01.2013.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду є частково незаконним та необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню в частині незадоволенних позовних вимог, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

При цьому після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Згідно з п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 у дослідженні обставин, повязаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Як вбачається з Акту заліку взаємних вимог від 31.12.2012, відповідач визнав заборгованість перед позивачем на загальну суму 1 411 034, 71 грн. та погодився здійснити залік на загальну суму 531 991, 00 грн. Заборгованість ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України після здійснення заліку становить 879 043, 71 грн.

Надана позивачем суду першої інстанції бухгалтерська довідка (т. 1, а. с. 115-117) містить пояснення посадових осіб ТОВ «Укрнасінняпром» до Акту заліку взаємних вимог та підтверджує, що до складу заборгованості, що залишилася після здійснення заліку, також входить і заборгованість за спірним Договором в розмірі 27 828, 38 грн.

Дослідивши первинну документацію, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, вивчивши Акт заліку взаємних вимог від 31.12.2012 та Акти звіряння взаємних розрахунків, враховуючи пояснення сторін, колегія суддів доходить висновку, що заборгованість за Договором оренди автомобіля № 23/10 від 27.10.2009 входить до складу загальної заборгованості ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України перед ТОВ «Укрнасінняпром» та не була предметом заліку зустрічних вимог за згаданим Актом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки Акту заліку взаємних вимог у сукупності з іншими доказами, наданими сторонами у справі.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, підписавши Акти звіряння взаємних розрахунків, визнав лише частину заборгованості з огляду на таке.

З Акту звіряння взаємних розрахунків від 31.03.2012 вбачається, що крім загального початкового сальдо у сумі 906 405, 61 грн., наявне також початкове сальдо за Договором оренди № 23/10 від 27.10.2009 у сумі 21 975, 48 грн., що становить сукупність операцій за цим Договором до звітного періоду, визначеного в Акті. Кінцеве сальдо за спірним Договором становить 24 495, 48 грн.

З Акту звіряння взаємних розрахунків станом на 01.01.2013 вбачається, що відповідач також визнав заборгованість за спірним Договором за період з квітня по липень 2012 року. Враховуючи початкове сальдо за попередніми операціями у розмірі 912 597, 88 грн. в сукупності з наданими первинними документами, колегія суддів встановила, що в цьому Акті відображена загальна заборгованість за Договором № 23/10 від 27.10.2009 у розмірі 27 828, 38 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, підписавши Акт заліку взаємних вимог від 31.12.2012 та Акти звіряння взаємних розрахунків станом на 31.03.2012 та на 01.01.2013, відповідач визнав заборгованість за Договором оренди автомобіля № 23/10 від 27.10.2009 у сумі 27 828, 38 грн. у повному обсязі, у звязку з чим строк позовної давності був перерваний в порядку ст. 264 ЦК України, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення основного боргу за Договором колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Статтею 193 ГК України встановлено обовязок субєктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, в порушення п.п. 3.1, 3.2 Договору відповідач не сплачував орендну плату за Договором.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що з ДП «ДГ «Елітне» Інституту олійних культур НААН України підлягає стягненню основний борг у розмірі 27 828, 38 грн., а рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню у відповідній частині.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 20 704, 31 грн. та 3% річних у сумі 2 538, 86 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних, колегія суддів вважає, його арифметично вірним, а тому з відповідача підлягає стягненню сума відсотків річних у розмірі 2 538, 86 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 20 704, 31 грн. за період з липня 2012 року по липень 2015 року.

Відповідно до п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, колегія суддів вважає, що він є арифметично невірним, а тому колегія суддів доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 20 678, 45 грн., а в іншій частині суми відмовляє за необґрунтованістю.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 25.11.2015 у справі № 908/5070/15 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а апеляційна скарга частковому задоволенню з вищевикладених підстав.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром», с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, на рішення господарського суду Запорізької області від 25.11.2015 у справі № 908/5070/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 25.11.2015 у справі № 908/5070/15 скасувати в частині відмови у задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром», с. Сонячне Запорізького району Запорізької області.

Викласти резолютивну частину рішення у такій редакції:

«Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром», с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (вул. Інститутська, 1, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, 70417, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» (вул. Сонячне шосе, 50, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, 70417, ) основний борг у розмірі 27 828, 38 грн., 3 % річних у сумі 2 538, 86 грн., інфляційні втрати у розмірі 20 678, 45 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1 217, 38 грн.

В іншій частині позову відмовити.»

Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Елітне» Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (вул. Інститутська, 1, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, 70417, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрнасінняпром» (вул. Сонячне шосе, 50, с. Сонячне Запорізького району Запорізької області, 70417, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 339, 12 грн.

Постанова набуває законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3