ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р. Справа № 909/31/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А.,

секретар судового засідання Максимів Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунальне підприємство Калуської міської ради "Міський інформаційний центр", вул. Івано Франка, 1,м. Калуш, Івано-Франківська область,77300

фактична адреса: бульвар Незалежності 6, м. Калуш, Івано-Франківська область.

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Автоцентр" вул. Окружна -Львівська, 4А,м. Калуш, Івано-Франківська область,77300

про стягнення заборгованості в сумі 9 664,55 грн.

за участю:

Від позивача: ОСОБА_1, (довіреність № б/н від 25.01.16 )- представник;

Від відповідача представники не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

до господарського суду Івано-Франківської області звернулось Комунальне підприємство Калуської міської ради "Міський інформаційний центр" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр" про стягнення заборгованості в сумі 9 664,55 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 11.01.16 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 26.01.16.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством Калуської міської ради "Міський інформаційний центр" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоцентр" укладено договір №5/к/09 від 10.06.09р. про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності для розташування спеціальних конструкцій.

Згідно з п.1.1 договору позивач надає відповідачу в користування місця, які перебувають у комунальній власності для розташування спеціальних конструкцій.

Розмір плати за користування всіма місцями, які надані в користування за цим договором складає 234,60 грн. (п. 4.1. Договору).

У п. 4.3 договору зазначено, що внесення плати за користування місцями здійснюється авансом до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата.

Відповідач, всупереч умовам договору, неналежним чином виконав свої зобов"язання за договором. Внаслідок чого, між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №4 від 11.12.12р. про погашення заборгованості, яка станом на 31.12.12р. становить 6 284,08 грн. рівними частинами згідно наступного графіку платежів:

по 31.12.12р.-1047,34 грн.;

по 30.01.13р.-1047,34 грн.;

по 28.02.13р.-1047,34 грн.;

по 31.03.13р.-1047,34 грн.;

по 30.04.13р.-1047,34 грн.;

по 31.05.13р.-1047,34 грн.;

Проте, відповідач неналежним чином виконав умови вищезазначеної додаткової угоди №4 сплативши 11.12.12р. тільки 1000,00 грн.

08.10.13р. позивач надіслав відповідачу претензію №101 з вимогою погасити заборгованість по оплаті за місця на загальну суму 5 284,08 грн.

Відповідачу було надіслано повідомлення про демонтаж спеціальних конструкцій №31 від 18.04.13р. у зв"язку з закінченням строку дії договору.

Станом на 08.12.15 борг відповідача складає 9 664 грн. 55 коп.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених законами України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Частиною 1 ст. 174 Господарського кодексу України, встановлено, що господарський договір є підставою для виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарські зобовязання, які є одним із видів господарських зобовязань, - це цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, а згідно ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів оплати вартості товару в сумі 9664 грн. 55 коп. відповідачем суду не подано і на час розгляду справи в суді.

Враховуючи наведене, та неподання відповідачем жодних доказів у спростування вимог позивача, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 5 284 грн. 08 коп. основного боргу, 3 953,65 грн. -інфляційних втрат та 426,82 грн. 3% річних обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно поданого розрахунку відповідачу нараховано три проценти в сумі 426 грн. 82 коп.

Згідно поданого розрахунку відповідачу нараховано 3953 грн. 65 коп. інфляційних втрат.

Враховуючи, що сума втрат від інфляції заявлена позивачем, правильна до стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 3953 грн. 65 коп.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 1218грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції України, ст.ст. 179, 193, 218, 230 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 546, 549,625 Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49,

ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Комунального підприємства Калуської міської ради "Міський інформаційний центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр" про стягнення заборгованості в сумі 9 664,55 грн. задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Автоцентр" (вул. Окружна -Львівська, 4А,м. Калуш, Івано-Франківська область,77300) на користь Комунального підприємства Калуської міської ради "Міський інформаційний центр", (вул. Івано Франка, 1,м. Калуш, Івано-Франківська область,77300; фактична адреса: бульвар Незалежності 6, м. Калуш, Івано-Франківська область) 5 284,08 грн. ( п"ять тисяч двісті вісімдесят чотири грн. 08 коп.) - основного боргу; 3 953,65 грн. ( три тисячі дев"ятсот п"ятдесят три грн. 65 коп)-інфляційних втрат; 426,82 грн. (чотириста двадцять шість грн. 82 коп) - 3% річних та 1218,00 грн. ( одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) судового збору.

Наказ видати після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.16

Суддя Шкіндер П. А.