ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016 року Справа № 912/3478/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів - Герасименко І.М., Сизько І.А.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

від відповідача: Антонов А.А. представник, довіреність №10 від 29.01.2016 р., Цвілюк С.В. - представник, довіреність №10 від 29.01.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "Водолій-ЦС" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2015р. у справі № 912/3478/15

за позовом обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград", м.Кіровоград

до приватного підприємства "Водолій-ЦС", м.Кіровоград

про стягнення 4 412грн.45 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2015р. у справі №912/3478/15 (суддя Вавренюк Л.С.) позов обласного комунального виробничого підприємства (далі-ОКВП)"Дніпро-Кіровоград", з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 26.10.2015р., задоволено частково, з приватного підприємства (далі-ПП)"Водолій-ЦС" на користь позивача стягнуто 4163грн.57коп. втрат від інфляції та 212грн.73коп. трьох процентів річних, в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що при розрахунку втрат від інфляції та трьох процентів річних, нарахованих на заборгованість відповідача по внесенню плати за скид стічних вод з понаднормативним вмістом забруднюючих речовин позивачем допущена помилка в частині визначення періоду нарахування;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПП"Водолій-ЦС" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про те, що позивач не направив на адресу підприємства копію позовної заяви з додатками, у зв"язку з чим, подати заперечення на позовну заяву було неможливо, 05.11.2015р. до суду першої інстанції відповідачем подано заперечення з клопотанням про відкладення розгляду справи з 05.11.2015р. на іншу дату, але з рішення суду вбачається, що справа розглянута за відсутності представника відповідача і суд відмовив в задоволенні поданого клопотання, про те, що суд з огляду на положення ст.56 Господарського процесуального кодексу України мав задовольнити це клопотання, про те, що позивач позбавив відповідача процесуальних прав, чим порушив ч.3 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, про те, що враховуючи факт неотримання відповідачем копії позовної заяви та доданих до неї документів судом порушено принцип рівності перед законом і судом, про те, що ухвала суду про відкриття провадження у справі відповідачем також не отримувалася, при цьому зміна місцезнаходження юридичної особи ПП"Водолій-ЦС" не здійснювалася, про те, що господарський суд неправильно застосував і положення ст.625 Цивільного кодексу України, оскільки три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншій розмір процентів річних, п.5.2 укладеного сторонами договору встановлена відповідальність споживача за порушення термінів внесення платежів за надані послуги у вигляді сплати пені, жодним іншим пунктом договору не передбачено, що за порушення термінів платежів, визначених розділом 8 договору винна сторона повинна сплачувати санкції відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, а також про те, що за укладеним договором у відповідача грошових зобов"язань не виникало, згідно з п.7.20 договору відповідач зобов"язаний виконувати скид стічних вод у каналізаційні мережі відповідно до встановлених гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин і ці зобов"язання за своєю природою не є грошовими;

- представник позивача в судове засідання не з"явився, у відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками, що підтверджується фіскальним чеком №0018400 від 08.09.2015р. з описом вкладення у цінний лист, а також на те, що ст.625 Цивільного кодексу України передбачено окремий вид відповідальності за порушення зобов"язання, який не залежить від штрафних санкцій, встановлених договором.

Відповідно до ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв"язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду слід скасувати частково в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2014р. ОКВП"Дніпро-Кіровоград"(виконавцем) та ПП"Водолій-ЦС"(споживачем) укладено договір №3/747, на підставі якого виконавець зобов"язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення в об"ємах, визначених лімітом відпуску води та приймання стоків, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, визначених договором.

Згідно з п.7.20 договору споживач зобов"язався також здійснювати скид стічних вод у каналізаційні мережі відповідно до встановлених гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах (додаток №3 до цього договору), які визначені відповідно до місцевих Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні системи каналізації населених пунктів.

Відповідно до п.7.21 договору на підставі засобів обліку води та стоків оформлюється, у тому числі, рахунок-фактура за скид стоків з понаднормативним вмістом забруднень.

П.8.4 договору передбачено, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно з наданим виконавцем рахунком (із застосуванням коефіцієнта кратності відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м.Кіровоград, затверджених рішенням міськвиконкому).

В додатку №3 до договору сторонами узгоджена величина допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

08.10.2014р. посадовою особою ОКВП"Дніпро-Кіровоград" в присутності представника ПП"Водолій-ЦС" з каналізаційного випуску (контрольного колодязю) в кількості 3 л відібрана разова проба стічної води, в подальшому транспортована в лабораторію ОКВП"Дніпро-Кіровоград", про що складено акт відбору разової проби стічної води на підприємстві №518.

В період з 08. по 15.10.2015р. центральною хіміко-бактеріологічною лабораторією водо-відведення ОКВП"Дніпро-Кіровоград" проведено вимірювання показників забруднюючих речовин у відібраній на підприємстві пробі, результати якого оформлені протоколом №581.

Відповідно до вказаного протоколу по таких показниках у пробі стічної води як сульфати, фосфати, залізо та АПАР виявлено перевищення допустимих концентрацій.

Посадовою особою ОКВП"Дніпро-Кіровоград" виконано розрахунок плати за скид стоків з понаднормативним вмістом забруднень у систему каналізації м Кіровограда за період з 14.08. по 08.10.2014р. по ПП"Водолій-ЦС" згідно з Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид виробничих та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

Згідно з розрахунком розмір плати дорівнює 10230грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення №1212/22/К від 17.11.2014р. про перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, про суму плати за виявлене перевищення у вказаному вище розмірі та про необхідність здійснення розрахунку в термін 5 днів.

Як додатки до повідомлення надані рахунок та акти виконаних робіт.

Для проведення оплати за скид стоків з понаднормативним вмістом забруднень позивачем відповідачу виставлено рахунок-фактура №3243/3 від 14.11.2014р., в якому міститься вказівка про те, що останній підлягає оплаті в п"ятиденний термін та відомості про отримання цього рахунку представником відповідача 18.11.2014р..

Відповідачем порушені умови договору в частині неналежного виконання зобов"язань по оплаті послуг водовідведення у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

Станом на момент звернення з позовом заборгованість по оплаті складала 10230грн..

У зв"язку з несвоєчасною оплатою позивач нарахував втрати від інфляції в сумі 4163грн.57коп. за період з листопада 2014р. по липень 2015р. та три проценти річних в сумі 248грн.88коп. за період з 19.11.2014р. по 10.09.2015р..

В процесі розгляду справи господарським судом відповідач сплатив суму боргу в розмірі 10230грн. за рахунком-фактурою №3243/3 від 14.11.2014р., що слугувало підставою для звернення позивача з заявою про зменшення розміру позовних вимог та про стягнення з відповідача 4163грн.57коп. втрат від інфляції і 248грн.88коп. трьох процентів річних.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1 ст.901 Кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором №3/747 від 18.06.2014р. в частині своєчасної оплати за послуги водовідведення при перевищенні допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах і ненадання ним належних та допустимих доказів, які б спростовували це порушення господарським судом зроблено правильний висновок про наявність підстав для нарахування відповідачу втрат від інфляції та трьох процентів річних за прострочення виконання даного зобов"язання.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд послався на те, що позивачем допущені помилки в частині зазначення періоду нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних з огляду на умови договору та виставлений позивачем рахунок, який підлягав сплаті у п"ятиденний термін.

У цьому зв"язку господарським судом як період для нарахування втрат від інфляції визначено проміжок часу з 20.11.2014р. по 30.07.2015р., для нарахування трьох процентів річних - з 20.11.2014 по 10.09.2015р.р..

Проте, колегія суддів не погоджується з таким визначенням дати початку прострочення відповідачем виконання зобов"язання.

Як зазначено вище, з представленої в матеріалах справи копії рахунку-фактури №3243/3 від 14.11.2014р. (а.с.18) вбачається, що цей рахунок отримано відповідачем 18.11.2014р..

Тому з урахуванням п"ятиденного строку для оплати рахунку, про що також зазначено в ньому, він підлягав оплаті відповідачем в строк з 19. по 23.11.2014р. і період прострочення має визначатися внаслідок цього саме з 24.11.2014р..

Допущена господарським судом помилка у визначенні дати початку прострочення виконання зобов"язання не вплинула на обчислену ним суму втрат від інфляції за грудень 2014р. - липень 2015р. в розмірі 4447грн.91коп. та суму втрат, яка підлягає стягненню з відповідача в розмірі 4163грн.57коп. з урахуванням вимог позовної заяви та заяви про зменшення позовних вимог.

При перевірці розрахунку суми трьох процентів річних, яка за рішенням суду підлягає стягненню з відповідача в розмірі 212грн.73коп. колегією суддів встановлено, що фактично цей розмір обчислено судом за період з 20.11.2014р. по 30.07.2015р. і це не відповідає фактичним обставинам справи та періоду нарахування, за який позивач просив стягнути з відповідача три проценти річних, тобто по 10.09.2015р..

Таким чином, три проценти річних за прострочення виконання відповідачем зобов"язання підлягають стягненню з відповідача в сумі 244грн.68коп. за період з 24.11.2014р. по 10.09.2015р..

З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 31грн.95коп. (244.68грн. - 212.73грн.).

В інших частинах рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про неотримання копії позовної заяви і доданих до неї документів та, як наслідок, про звернення до господарського суду з клопотанням щодо відкладення розгляду справи, а також про відмову суду в задоволенні цього клопотання визнані колегією суддів необґрунтованими.

В матеріалах справи (а.с.6) як додатки до позовної заяви представлені опис вкладення у цінний лист на ім"я ПП"Водолій-ЦС" з найменуванням предметів, у тому числі, копії позовної заяви, додатків до позовної заяви, завірений штампом відділення поштового зв"язку та фіскальний чек від 08.09.2015р..

Ухвала господарського суду Кіровоградської області від 14.09.2015р. про порушення провадження у справі №912/3478/15 направлена на адресу скаржника за адресою, вказаною в договорі №3/747 від 18.06.2014р. та в подальшому в апеляційній скарзі. Поштовий конверт повернуто відділенням поштового зв"язку з відміткою "за зазначеною адресою не проживає".

Ухвала господарського суду від 13.10.2015р. про відкладення розгляду справи на 05.11.2015р. отримана скаржником 19.10.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.69), тобто завчасно.

Відповідно до положень ст.22 Господарського процесуального кодексу України, брати участь в господарських засіданнях є правом сторони, а не її обов'язком. Вказаною правовою нормою також визначено право представників сторін знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії. Чинне законодавство зобов'язує сторони господарського процесу добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Скаржник був обізнаний про знаходження на розгляді господарського суду даної справи, останній не був позбавлений права і можливості ознайомитись з матеріалами справи та сформувати свою правову позицію по суті пред'явлених позивачем вимог

Відповідно до п.1 ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

У даному випадку, докази в обґрунтування обставин неможливості розгляду справи господарським судом в засіданні 05.11.2015р. скаржником не надані.

При цьому відкладення розгляду справи є правом господарського суду, а не його обов"язком.

Доводи скаржника про відсутність підстав для покладення на нього відповідальності за порушення грошового зобов"язання у відповідності до правил ст.625 Цивільного кодексу України з посиланням на те, що зазначені санкції не передбачені укладеним сторонами договором колегією судді не прийняті до уваги.

В п.п.3.1, 4.1, 5.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов"язань" зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Таким чином, ст.625 Цивільного кодексу України передбачено окремий вид цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов"язання, який не залежить від штрафних санкцій, обумовлених договором.

Керуючись ст.ст.101 -105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2015р. у справі №912/3478/15 скасувати частково;

- стягнути з приватного підприємства "Водолій-ЦС" на користь обласного комунального виробничого підприємства "Дніпро-Кіровоград" 4163грн.57коп. втрат від інфляції, 244грн.68коп. трьох процентів річних та 1216грн.84коп. витрат по сплаті судового збору, видати наказ;

- в інших частинах рішення залишити без змін;

- видачу наказу доручити господарському суду Кіровоградської області

Головуючий І.Л.Кузнецова

Суддя І.М.Герасименко

Суддя І.А.Сизько

Повна постанова складена 08.02.2016р.