РІШЕННЯ

04.02.2016Справа №910/29779/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/29779/15

за позовом державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ, в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром-Сервіс», м. Київ,

про стягнення 51 152,56 грн.,

за участю представників:

позивача - Клименко Н.С. (довіреність від 20.08.2015 № 128/10);

відповідача - не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - Підприємство) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром-Сервіс» (далі - Товариство) штрафних санкцій за договором поставки від 21.08.2014 № 53-129-01-14-00228 (далі - Договір): 23 178,54 грн. пені; 27 974,02 грн. штрафу, а всього 51 152,56 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 12.01.2016.

11.01.2016 позивач подав суду документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі для долучення до матеріалів справи.

12.01.2016 позивач подав суду клопотання про продовження строку вирішення спору.

Суд визнав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 розгляд справи було відкладено на 28.01.2016; продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів.

28.01.2016 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують перебування оригіналу Договору та інших документів у Генеральній прокуратурі України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2016 розгляд справи було відкладено на 04.02.2016, у зв'язку з неявкою представників відповідача та витребуванням інформації у Державної митної служби України.

Представник позивача у судовому засіданні 04.02.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання 04.02.2016 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвал суду не виконали; відзив на позовну заяву не подали.

Ухвали Господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал.

До матеріалів справи долучено конверти з ухвалами суду, які були повернуті поштою з адреси відповідача з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Також, суду були повернуті без вручення конверти з адрес Державної митної служби України.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 04.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2014 Підприємством (покупець) та Товариством (постачальник) було укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, поставити запасні частини до насосів, виробництва товариства з обмеженою відповідальністю «Лебедянський машинобудівний завод» (Росія) для ВП «Хмельницька АЕС», а покупець зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити продукцію (пункт 1.1 Договору);

- найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, її номенклатура, ціни, належність до систем, важливих до безпеки і строки поставки зазначені у специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору (пункт 1.2 Договору);

- сума Договору становить 399 628,80 грн., в тому числі ПДВ 20% - 66 604,80 грн. (пункт 3.2 Договору);

- строк постачання продукції зазначений у специфікації. Допускається дострокова поставка та поставка продукції партіями (пункт 5.1 Договору);

- датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача (пункт 5.4 Договору);

- Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 30.03.2015, а в частині оплати за поставлену продукцію, до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов'язань постачальника, передбачених Договором, Договір діє до закінчення терміну дії гарантії (пункт 10.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача директором Васильковим Валерієм Олександровичем, який діяв на підставі Положення про ВП «Атомкомплект» і довіреності від 10.04.2014, та від відповідача директором Ганжою Павлом Михайловичем, який діяв на підставі статуту, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не розірваний, не визнаний недійсним.

Таким чином, Договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений позивачем і відповідачем договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У специфікації сторони погодили, що постачання продукції здійснюється протягом 120 днів від дати підписання Договору, тобто до 19.12.2014.

В порушення умов Договору відповідач поставив продукції з порушенням строку, а саме 16.02.2015, що підтверджується видатковою накладною від 16.02.2015 № РН-2/02.

Таким чином, прострочення поставки складає 59 днів (з 20.12.2014 по 16.02.2015).

02.04.2015 Підприємство надіслало Товариству претензію від 01.04.2015 № 2360/51 з вимогою сплати штрафні санкції. Факт надсилання вказаної претензії підтверджується описом вкладення у лист від 02.04.2015.

07.04.2015 відповідач надіслав відповідь на претензію (лист від 07.04.2015 № 38), в якій вказав таке: збільшення строку поставки було узгоджено з ВП «Хмельницька АЕС»; прострочення поставки відбулося через посилення контролю на українсько-російському кордоні.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач в обумовлений Договором строк (до 19.12.2014) поставку продукції не здійснив без підтвердження поважності причин.

Товариство документально не підтвердило можливість застосування пункту 8.1 Договору, яким передбачено таке: сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Позивач просив суд стягнути з відповідача: 23 178,54 грн. (період нарахування з 20.12.2014 по 16.02.2015) пені за прострочення постачання продукції та 27 974,02 грн. (7% від 399 628,80 грн.) штрафу за прострочення постачання продукції.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до пункту 7.2 Договору за порушення строків поставки продукції постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості непоставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Відповідно до частини другої статті 213 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з частиною четвертою статті 231 ГК України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, перевіривши здійснені розрахунки пені та штрафу, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони правильні.

Оскільки прострочення поставки продукції підтверджено документально, а доказів протилежного суду не подано, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача 23 178,54 грн. пені за прострочення поставки продукції та 27 974,02грн. штрафу за прострочення поставки продукції.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопром-Сервіс» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 17, оф. 208; ідентифікаційний номер: 38544331) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код: 24584661) в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ. А; ідентифікаційний код: 26251923): 23 178 (двадцять три тисячі сто сімдесят вісім) грн. 54 коп. пені за прострочення поставки продукції; 27 974 (двадцять сім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 02 коп. штрафу за прострочення поставки продукції та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 09.02.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук