ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 907/325/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Алєєвої І.В., Рогач Л.І. (доповідача)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 25.08.2015
у справі№ 907/325/14 Господарського суду Закарпатської області
за первісним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття"
до- Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України; - Підприємства об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України; - Приватного підприємства "Сенк-охорона"
прозвільнення комплексу будівель
за зустрічним позовомВсеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття"
простягнення орендної плати
за участю представників:
позивачаЧеркащенко С.М. - предст. дов. від 08.02.2016
відповідачів- Мендусь О.П. - керівник, голова товариства та Дмитришин М.П. - дог. доруч. № 506 від 18.11.2015 - не з'явився (про час і місце судового засідання повідомлені належно); - не з'явився (про час і місце судового засідання повідомлені належно);

ВСТАНОВИВ:

08.04.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття" звернулося до господарського суду з позовом про зобов'язання Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України, Підприємства об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України, Приватного підприємства "Сенк-охорона" звільнити комплекс будівель, розташованих за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Корятовича, № 1, що складається з будівлі готелю позначеного літ. А, літ. Б; Б1, Б2, Б3- головного корпусу (в тому числі басейн великий та малий басейн); В-котельня, Г-гараж; Д-будівля грп; Ж-убиральня; З-гараж; Й-мийка (естакада); И-теплиця; Л-їдальня, право користування якими належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття" згідно з договором оренди комплексу будівель, укладеним 07.11.2012 Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством "Колос" АПК України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рекреаційно-спортивна база "Закарпаття", посвідченого приватним нотаріусом Похилин Н.М. 07.11.2012. Позовні вимоги вмотивовано протиправними діями відповідачів, які позбавляють позивача доступу до законно орендованого ним майна, перешкоджають здійсненню ним господарської діяльності та порушують його речове право всупереч статтям 175, 193 Господарського кодексу України, статтям 509, 526, 651 Цивільного кодексу України.

Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" АПК України відхилило позов, посилаючись на прийняття рішення про дострокове розірвання договору оренди спірного об'єкта в зв'язку з невиконанням позивачем умов договору та на свої законні речові права щодо спірного об'єкта як його власника.

Приватне підприємство "Сенк-охорона" відхилило позовні вимоги, зазначивши про відповідність своїх дій умовам договору охорони та законодавству про охоронну діяльність.

Підприємство об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України заперечило позовні вимоги, вказавши, що в позовній заяві не наведено змісту його дій, які є протиправними та порушують права позивача.

В свою чергу Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" АПК України подало зустрічний позов про розірвання договору оренди від 07.11.2012, укладеного ним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Рекреаційно-спортивна база "Закарпаття" (перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття"), на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України з огляду на порушення орендарем протягом тривалого періоду часу обов'язку сплачувати орендну плату, передачею ним об'єкта в суборенду без згоди орендодавця; ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 30.04.2014 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду спільно з первісним позовом.

06.05.2015 Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" АПК України подало заяву про зміну предмету позову, за якою просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття" заборгованість на загальну суму 797494,28 грн., що складається із боргу з орендної плати за період з 15.02.2014 по 05.05.2015 на суму 423500 грн., інфляційних нарахувань, 3 % річних та пені за цей період на суми відповідно 211347,07 грн, 15489,66 грн, 147157,55 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття" заперечило зустрічні позовні вимоги, вказавши, що сплату орендної плати не здійснює в зв'язку з протиправним заволодінням орендодавцем орендованим майном, що перешкоджає господарській діяльності орендаря, застосувавши положення статті 594 Цивільного кодексу України про притримання.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.05.2015 (суддя Ушак І.Г.) первісний позов до Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України, Підприємства об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України задоволено; зобов'язано Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" АПК України, Підприємство об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України усунути перешкоди у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття" орендованим майном - комплексом будівель, що складається з будівлі готелю, позначеного літ. А, літ. Б; Б1, Б2, Б3 - головного корпусу (в тому числі басейн великий та малий басейн); В - котельні, Г -гаражу; Д - будівлі грп; Ж - вбиральні; З - гаражу; Й - мийки (естакада); И - теплиці; Л - їдальні, розташованого за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Корятовича, № 1, шляхом його звільнення; провадження за первісним позовом до Приватного підприємства "Сенк-охорона" припинено; стягнуто судові витрати; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 (судді: Мирутенко О.Л., Гнатюк Г.М., Кравчук Н.М.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін як законне та обґрунтоване.

Не погоджуючись з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" АПК України звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та постанову, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення та неправильне застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, а саме: суди залишили поза увагою реалізацію скаржником як орендодавцем свого права на односторонню відмову від договору оренду в зв'язку з несплатою орендарем орендної плати протягом трьох місяців поспіль відповідно до статті 782 Цивільного кодексу України та припинення у зв'язку з цим дії договору, застосувавши натомість положення статті 651 Цивільного кодексу України про розірвання договору; в порушення вимог статей 4, 84 Господарського процесуального кодексу України суди прийняли умовне рішення, яке залежить від настання певних обставин, не встановили які саме місяці оплачено орендною платою, а за які виникло прострочення; судові рішення не містять встановлених обставин справи, на яких ґрунтується застосування ними статті 613 Цивільного кодексу України, не зазначають на протиправні дії скаржника, що перешкоджали б позивачу за первісним позовом своєчасно сплатити орендну плату за грудень 2013 - березень 2014; позивач за первісним позовом не подавав до суду будь-яких клопотань про витребування документальних доказів, необхідних для встановлення даних щодо здійснення ним орендної плати, його доводи про неможливість доступу до бухгалтерської документації суперечать офіційним даним про його місцезнаходження як юридичної особи; всупереч статті 101 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не перевірив доводи апеляційної скарги та не відобразив у своїй постанові зміст цих доводів та мотиви їх відхилення, не усунув недоліків рішення суду першої інстанції.

Підприємство об'єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства "Учбово-спортивна база "Закарпаття" Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України та Приватне підприємство "Сенк-охорона" відзиву на касаційну скаргу не надали та не скористалися правом на участь представників у судовому засіданні.

Колегією суддів відстрочено сплату судового збору за подання касаційної скарги на перегляд рішення та постанови судів попередніх інстанцій до закінчення розгляду скарги у справі.

Представник позивача за первісним позовом усно у судовому засіданні доводи касаційної скарги відхилив, просив суд прийняті у справі рішення та постанову залишити без змін а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представників позивача та Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Суди попередніх інстанцій встановили, що комплекс будівель, який складається з будівлі готелю, позначеного літерами А, Б, Б', Б2, Б3 - головного корпусу (в тому числі - басейн великий та басейн малий); В - котельні; Г - гаража; Д - будівлі грп; Ж - вбиральні; З - гаража; Й - мийки (естакада); И - теплиці; Л - їдальні, розташованих по вул. Корятовича (раніше - вул. Одеська), 1 у м. Берегово, є приватною власністю Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" АПК України (свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Берегівською міською радою 12.10.2012 на підставі рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 28.09.2012 за № 422) та предметом оренди за договором укладеним, 07.11.2012 Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством "Колос" АПК України (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рекреаційно-спортивна база "Закарпаття" (орендар), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття".

За умовами договору оренди з метою, зокрема, організації та проведення фізкультурно-оздоровчих заходів, підтримки розвитку дитячого та дитячо-юнацького спорту, організації рекреаційних, оздоровчих послуг населенню, приведення комплексу будівель у відповідність до технічних стандартів, комплекс будівель було передано в оренду на 49 років з оплатою щомісячної орендної плати в розмірі 120000,00 грн з урахуванням ПДВ (пункти 1.1, 1.4, 2.1, 4.1).

Сторони визначили умови передачі та повернення орендованого майна, згідно з якими орендар вступає у строкове платне користування комплексом будівель з моменту підписання акта приймання-передачі комплексу будівель; комплекс будівель вважається повернутим орендодавцю також з моменту підписання сторонами акта (пункти 3.1, 3.4).

У разі дострокової передачі орендарем комплексу будівель сторони передбачили здійснення взаєморозрахунків щодо вартості орендованого майна, виходячи з експертних його оцінок станом на час передачі оренду та станом на час припинення дії договору з обов'язковим відшкодуванням орендареві його витрат на ремонт (поточний та капітальний), добудову, технічне переоснащення, переобладнання, реконструкцію та інші невід'ємні поліпшення комплексу будівель (пункти 3.6, 5.2.3).

Орендар має право, зокрема, передавати комплекс будівель або його частини в суборенду з обов'язковим повідомленням орендодавця (пункт 5.3.5).

Сторони узгодили, що договір припиняється із закінченням строку його дії або за взаємною згодою сторін (пункти 8.1, 8.3). На вимогу однієї із сторін договір може бути розірваний у випадках обставин непереборної сили та якщо орендар не вносить орендну плату, передбачену договором протягом шести місяців з дати останнього платежу (пункти 8.2.1, 8.2.2); в такому випадку договір є розірваним з моменту одержання орендарем письмового повідомлення орендодавця про розірвання договору.

Суди також встановили, що 07.11.2012 сторони підписали акт прийому-передачі комплексу будівель за даним договором, яким зафіксували, що орендодавець передав, а орендар прийняв обумовлений договором комплекс, зазначивши, що "візуально встановлено задовільний-незадовільний стан будівель готелю (літ. А), головного корпусу (літ. Б, Б`, Б2, Б3), їдальні (літ. З); ветхій стан ГРП (літ. Д); непридатний (зруйнований) стан убиральні (літ. Ж), мийки (естакадної) (літ. Й), теплиці (літ. И)"

Пунктом 5 рішення VІІІ позачергового з'їзду Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос" АПК України від 26.03.2014 передбачено організувати "…позовну та претензійну роботу щодо повернення спортивних та цілісних майнових комплексів, що незаконно відчужені та здані в довгострокову оренду з порушенням чинного законодавства, у власність Центральної ради, обласних, місцевих осередків ВФСТ "Колос" АПК України, а саме:...цілісний майновий комплекс ПОГ УСБ "Закарпаття" в м. Берегове Закарпатської області".

У ході судового розгляду встановлено та не заперечується учасниками процесу, що комплекс будівель з 31.03.2014 вибув із фактичного користування орендаря, про що орендодавцем складено акт прийому-передачі від 01.04.2014, підписаний односторонньо комісією останнього.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суди вказали, що повідомлення від 28.03.2014 за № 132/02-5 Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства „Колос" АПК України на адресу орендаря про прийняття з'їздом рішення про дострокове розірвання договору оренди через невиконання орендарем умов договору є необґрунтованим та не відповідає змісту прийнятого рішення; відтак, усі дії орендодавця, спрямовані на повернення орендованого майна від орендаря, вчинені в березні-квітні 2014 року, в тому числі, створення комісії та наділення її повноваженнями здійснити з 31.03.2014 прийомку комплексу будівель, складання одностороннього акта приймання-передачі орендованого майна від 01.04.2014, фактичне заволодіння орендованим комплексом будівель, недопущення орендаря до орендованого майна шляхом, зокрема, організації його охорони підприємством охорони, передача його у фактичне користування іншій особі є такими, що не відповідають цьому рішенню.

Також суди відхилили доводи орендодавця про припинення договірних відносин з орендарем відповідно до змісту направленого орендарю повідомлення від 18.04.2014 про відмову від договору оренди та про повернення комплексу будівель у зв'язку з довготривалою за останні декілька місяців несплатою орендної плати та наявністю заборгованості на суму 423500 грн, вказавши, що за змістом одностороннього Акта звіряння станом на 01.04.2015, долученого до матеріалів справи орендодавцем, така заборгованість не є підставою для його розірвання за відповідно до умов договору з огляду на її тривалість, що становить менше шести місяців, а посилання орендодавця на інші обставини, зокрема, передача орендованого майна в суборенду без погодження з орендодавцем, неефективне використання орендованого майна, що негативно відображається на показниках дохідності предмету оренди та спричиняє погіршення стану орендованого майна, згідно з умовами договору не є підставою його розірвання в односторонньому порядку.

Відмовляючи у стягненні заборгованості з орендної плати та нарахованих сум інфляційних, річних, пені, суди дійшли висновку про недоведеність орендодавцем сум та періодів заборгованості належними та допустимими доказами та встановлену у ході судового розгляду справи неможливість надання відповідачем документально обґрунтованих даних щодо здійснення ним орендної плати через позбавлення його доступу до власної бухгалтерської документації внаслідок неправомірних дій, зокрема, позивача за зустрічним позовом. Суди вказали, що прострочення орендаря по сплаті орендної плати не настало, оскільки зобов'язання щодо сплати орендної плати не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора за змістом частини четвертої статті 612, частини першої статті 613 Цивільного кодексу України, який не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку; зобов'язання боржника може бути відстрочене на час прострочення кредитора відповідно до частини 2 другої статті 613 Цивільного кодексу України, отже, позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення орендної плати з підстав, наведених у позові, є передчасними.

Судова колегія зазначає, що за змістом статті 283 Господарського кодексу України, статті 759 Цивільного кодексу України орендар на підставі договору оренди набуває права строкового оплатного користування орендованим майном та вправі захищати це право від інших осіб, у тому числі й від власника майна, у спосіб, передбачений умовами договору та приписами законодавства у межах зобов'язальних правовідносин сторін, в тому числі шляхом припинення дії, яка порушує право оренди (відповідно до способу, наведеного в статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України).

Разом з тим, для правильного вирішення такого спору судам необхідно повно та достовірно встановити обставини справи щодо наявності права, на захист якого подано позов, застосувавши при цьому як умови укладеного договору оренди, так і приписи законодавства, яке регулює відповідні правовідносини.

Заперечуючи право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття", Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" АПК України вказало на припинення дії договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем орендної плати, надавши відповідний розрахунок періоду заборгованості.

Обмежившись виключно дослідженням та встановленням обставин наявності чи відсутності підстав припинення договору оренди, обумовлених договором, суди залишили поза увагою, що за частиною третьою статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За приписами статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є відповідно розірваним або припиненим з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Вказані обставини судами не досліджено, не перевірено зміст повідомлень орендодавця орендарю, виходячи з наведених вище положень законодавства, не встановлено наявності заборгованості з орендної плати та періоду прострочення; суд апеляційної інстанції, розглядаючи апеляційну скаргу, взагалі не перевірив та не надав у постанові правової оцінки доводам скаржника з приводу незастосування місцевим господарським судом положень статті 782 Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах.

Щодо наслідків розгляду господарськими судами зустрічної позовної заяви, судова колегія відзначає, що своєчасна та повна сплата орендної плати є одним з основних обов'язків орендаря (частина третя статті 285 Господарського кодексу України); підстави та випадки, за яких орендар може бути звільнений від сплати орендної плати, встановлюються умовами договору та законодавством (як приклад, частини четверта та шоста статті 762 Цивільного кодексу України.

Також відповідно до статей 43, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України суди повинні всебічно, повно та об'єктивно розглянути в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом, в судових рішеннях вказати, зокрема, обставини справи, встановлені судом, доводи, за яких суд відхилив докази сторін.

З матеріалів справи вбачається, що, подаючи зустрічний позов (з урахуванням зміни його предмету), Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство "Колос" АПК України додало до нього розрахунок заборгованості та певні докази в підтвердження обсягу та періоду здійснення платежів; натомість, Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр медичної реабілітації та санаторно-курортного лікування "Закарпаття" ці обставини не спростувало, покликаючись на неможливість надання документально обґрунтованих даних щодо здійснення ним орендної плати через позбавлення його доступу до власної бухгалтерської документації внаслідок неправомірних дій, що й було враховано господарськими судами при розподілі обов'язку доказування.

Судова колегія зазначає, що за приписами статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна зі сторін повинна довести обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень; у разі неможливості самостійно надати докази, сторона вправі подати клопотання про витребування доказів судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України).

Звільняючи фактично одну зі сторін від обов'язку доказування істотних обставин справи, суди наведене вище не врахували, не дослідили умови договору з приводу порядку та способу здійснення орендних платежів та не мотивували неможливість витребування за клопотанням сторони необхідних для розгляду справи доказів щодо сплати орендної плати від іншого підприємства чи організації, при цьому жодним чином не спростували доводи орендодавця, не зазначили в судових рішеннях, в чому саме полягає неналежність чи недопустимість доказів періоду заборгованості з орендної плати, наданих орендодавцем.

Посилаючись на прострочення кредитора та зумовлену цим неможливість виконати зобов'язання з орендної плати, суди знов таки взагалі не встановили обставини справи щодо порядку та строків сплати орендної плати та не навели в судових рішеннях дій орендодавця, які перешкоджали орендаря повно та своєчасно сплатити орендну плату у строки, встановлені договором, відповідно до періоду прострочення, наведеного в розрахунку орендодавця.

Судова колегія погоджується з доводами касаційної скарги, що висновки господарських судів щодо наслідків розгляду зустрічного позову є взаємно суперечливими та не ґрунтуються на належним чином встановлених обставинах справи щодо обсягу та порядку виконання орендарем умов договору про сплату орендної плати; суди безпідставно звільнили орендаря від обов'язку доводити істотні обставини, на які він покликається у зустрічному позові, не перевіривши об'єктивну неможливість одержати необхідні докази у разі виконання стороною обов'язку вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, в тому числі, реалізуючи надані їй процесуальні права.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди всупереч статей 43, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України не розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; не дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; неналежним чином не проаналізували правовідносини, що виникли та існували між сторонами, у зв'язку з чим їх висновки щодо задоволення позову не можуть вважатися законними та обґрунтованими.

З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України, постанова апеляційної інстанції та рішення господарського суду підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи, господарському суду слід врахувати вищенаведене, та вирішити спір у відповідності до вимог чинного законодавства.

Оскільки Вищий господарський суд України надав заявнику касаційної скарги відстрочку сплати судового збору до закінчення розгляду скарги у справі з скаржника підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 20601,46 грн за розгляд касаційної скарги.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2015 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.05.2015 у справі №907/325/14 Господарського суду Закарпатської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Стягнути з Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства "Колос" агропромислового комплексу України ( 02002, м. Київ, вул. Флоренції, буд. 1/11, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі м. Києва; код класифікації доходів бюджету: 22030104, , рахунок отримувача: №0007, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019) 20601,46 грн судового збору за розгляд касаційної скарги.

Доручити Господарському суду Закарпатської області видати наказ.

Головуючий Т. Дроботова

Судді І. Алєєва

Л. Рогач