донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

15.02.2016 справа №905/2930/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі: Халявіній Ю.В.

від позивача:ОСОБА_4 представник за довіреністю №14-88 від 18.04.2014 р.
від відповідача:ОСОБА_5 представник за довіреністю №80-Д від 26.10.2015 р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського суду Донецької області
від14.12.2015 року
у справі№905/2930/15 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Кіндратівський вогнетривкий завод», м. Дружківка, Донецька область
простягнення 155379,32 грн.
ВСТАНОВИВ:

У 2015 році Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі ПАТ "НАК "Нафтогаз України"), м. Київ, звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кіндратівський вогнетривкий завод», м. Дружківка, Донецька область про стягнення 155 379,32 грн. (а.с.3-6).

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.12.2015 у справі № 905/2930/15 позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства «Кіндратівський вогнетривкий завод», м. Дружківка, Донецька область про стягнення пені у сумі 32489,91 грн., 7% штрафу у сумі 115835,91 грн., 3% річних у сумі 7053,50 грн., загалом 155379,32 грн. задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Кіндратівський вогнетривкий завод (84293, Донецька обл., м. Дружківка, селище міського типу Олексієво-Дружківка, вул.Октябрська, буд.121-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, буд.6, ) пеню 29676,03 грн, 3% річних 6440,82 грн., а також судовий збір в сумі 541,75 грн. В іншій частині позов залишено без задоволення (56-58).

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 14.12.15 у справі №905/2930/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 7% штрафу у розмірі 115 835,91 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення 7% штрафу у розмірі 115 835,91 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивач посилається на те, що рішення господарського суду Донецької області від 14.12.15 у справі №905/2930/15 винесене з порушенням норм матеріального ст.230 Господарського кодексу України, ст.ст. 526,549,612,629 Цивільного кодексу України та процесуального права ст.43,84 Господарського процесуального кодексу України, без дослідження усіх істотних обставин справи, а тому в цій частині підлягає скасуванню.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Чернота Л.Ф., суддів Бойченко К.І., Стойка О.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.01.2016р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 15.02.2016р. о 12.45. год.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив рішення господарського суду Донецької області від 14.12.2015 у справі №905/2930/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 7% штрафу у розмірі 115 835,91 грн. скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги, та просив залишити рішення господарського суду Запорізької області від 14.12.2015 року без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду, відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець), в особі заступника директора Департаменту реалізації газу ОСОБА_6, який діє на підставі довіренності від 22.11.2012 р. №14-481, з однієї сторони та Публічним акціонерним товариством «Кіндратівський вогнетривкий завод» (покупець), в особі генерального директора ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, разом поіменовані сторони, керуючись Законос України «Про засади функціонування ринку природного газу» було укладено Договір купівлі-продажу природного газу №4/83-13-ПР від 31.05.2013, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (а. с. 10-15).

Згідно з п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем.

У п. 3.3 договору сторони погодили, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. (п.3.4 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ з врахуванням вартості транспортування територією України здійснюється в наступному порядку: оплата в розмірі 30% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться не пізніше ніж за 5 банківських днів до початку місяця поставки газу; оплати в розмірі 35% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15-го числа поточного місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як встановлено п. 7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

Відповідно до п.11.1 договору №4/83-13-ПР від 31.05.2013р. договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині поставки природного газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків за газ та послуг з його транспортування до повного погашення заборгованості.

На виконання умов договору у червні 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ (з урахуванням послуги на транспортування) на суму 2724798,68 грн., про що сторонами був складений та підписаний акт б/н від 30.06.2013р. (а.с.16)

Умовами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно норм ст.526 Цивільного кодексу України передбачено зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Нормами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається із матеріалів даної справи за змістом п.6.1 договору №4/83-13-ПР від 31.05.2013р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 Цивільного кодексу України), то останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну (в даному випадку 31 липня 2014 року).

Отже, зобовязання з оплати газу, отриманого у червні 2013 року, мало бути виконано відповідачем не пізніше 15.07.2013р. включно, з урахуванням того, що останній день строку (13.07.2013р.) та наступний за ним день (14.07.2013р.), припадали на вихідні дні, що кореспондується ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України.

При цьому, відповідач керуючись ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не заперечує, фактичне перерахування вартості природного газу на суму 2724798,68 грн., яке було проведено згідно операції за рахунком 36-1-08-10, по договору №4/83-13-ПР Підприємства «Кіндратівський вогнетривковий завод ПАТ» с 01-05-2013 по 30.06.2015 (валюта гривня України) (а.с.18).

За таких обставин, судом першої інстанції встановлено, що фактичне перерахування вартості природного газу на суму 2724798,68 грн. було здійснено відповідачем з порушенням строків, які встановлені договором №4/83-13-ПР від 31.05.2013р.

Умовами ст.610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частинами 2, 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п.7.2 договору №4/83-13-ПР від 31.05.2013р. у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 договору він у безспірному порядку повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу.

Таким чином, позивачем заявлено до стягнення 32489,91 грн. пені за період з 14.07.2013р. до 25.10.2013р., а також 115835,91 грн. штрафу, за період з 14.07.2013р. до 13.08.2013р.

Щодо заявленого до стягнення суми штрафу судова колегія зазначає, що зобовязання з оплати газу на суму 2724798,68 грн., отриманого у червні 2013 року, мало бути виконано відповідачем не пізніше 15.07.2013р. включно. Відтак, прострочення відповідача розпочалось з 16.07.2013р. та станом на 13.08.2013р. становить 29 днів.

З огляду на визначений позивачем період нарахування штрафу, приймаючи до уваги зміст п.7.2 договору №4/83-13-ПР від 31.05.2013р., позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 115835,91 грн. є безпідставними.

Щодо пені та з урахуванням приписів п.1.9 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань щодо не нарахування пені у день фактичної оплати, а також з огляду на висновки суду першої інстанції щодо дати, з якої розпочалось прострочення відповідача, судова колегія дійшла висновку, що сума пені за простроченими зобовязання відповідача становить 29676,03 грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1 постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Як вбачається із матеріалів справи,позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 7053,50 грн. за період з 14.07.2013р. по 25.10.2013р.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, здійсненим з урахуванням того, що у день фактичної оплати відсотки річних не нараховуються, а також з огляду на висновки суду щодо дати, з якої розпочалось прострочення відповідача, сума 3% річних, які підлягають стягненню за простроченими зобовязаннями відповідача становить 6440,82 грн.

З урахуванням вищенаведеного, зясувавши обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунків неустойки та 3% річних, здійснивши оцінку доказів, на яких ці розрахунки ґрунтуються, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги стосовно стягнення пені у сумі 29676,03 грн., 3 процентів річних у сумі 6440,82 грн. підлягають частковому задоволенню. Крім того, у задоволенні вимог про стягнення штрафу правомірно відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 14.12.2015 року у справі №905/2930/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення господарського суду Донецької області від 14.12.2015 р. по справі №905/2930/15 залишити без задоволення, а рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді: К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:

1 у справу;

1 позивачу;

1 відповідачу;

1 ДАГС;

1- ГСДО