КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа№ 910/25617/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги №11789/16 від 22.12.2015 року Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року про повернення зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки

у справі № 910/25617/15 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

про визнання договору іпотеки припиненим

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Слічна С.І., довіреність № 11 від 04.01.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» (позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою від 28.09.2015 року б/н до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання договору іпотеки, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» від 22.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черкасовою Н.Б. та зареєстрованого в реєстрі за номером 3578, припиненим з 31.07.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2015 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №910/25617/15.

25.11.2015 року до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 07.12.2015 року зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» повернуто без розгляду. Ухвала мотивована тим, що первісний позов та зустрічний позов не є взаємнопов'язаними, що виключає можливість їх спільного розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач (позивач за зустрічним позовом), Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь», 23.12.2015 року подав апеляційну скаргу №11789/16 від 22.12.2015 року, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва 07.12.2015 року про повернення зустрічної позовної заяви у справі №910/25617/15 та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року про повернення зустрічної позовної заяви прийнята до провадження та призначено розгляд справи на 01.02.2016 року.

У судовому засіданні 01.02.2016 року представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року та передати справу на розгляд суду першої інстанції.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом), Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс», у судове засідання 01.02.2016 року не з'явився. Відповідно до інформації з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштового відправлення №743, яким на адресу ТОВ «Проект М Плюс» відправлялась ухвала Київського апеляційного господарського суду про порушення апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на 01.02.2016 року встановлено, що дане поштове відправлення 29.01.2016 року було вручено представнику позивача за довіреністю, що свідчить про належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, такими обставинами є нез'явлення в засідання представників сторін. Тобто, можливість розгляду справи за відсутності будь-кого із учасників процесу, якщо присутні учасники не заперечують, вирішується суддею.

Беручи до уваги, належне повідомлення позивача про розгляд апеляційної скарги, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, строки розгляду апеляційної скарги, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» за наявними в ній матеріалами, так як його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників апелянта, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права при винесені оскаржуваної судової ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Право відповідача на подання зустрічного позову унормовано ст. 60 вказаного Кодексу. Так, за приписами зазначеної норми відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

У розумінні приписів наведених норм взаємна пов'язаність зустрічного позову з первісним має визначатися за підставами цих позовів та/або поданих доказів, у зв'язку з тим, що задоволення зустрічного позову виключатиме частково чи повністю задоволення первісного позову. Якщо у ній не вказано відповідних обставин, на яких, зокрема, ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують ці обставини, то зустрічна позовна заява повертається без розгляду з посиланням на пункт 3 частини першої статті 63 та статтю 60 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що взаємозв'язок первісного і зустрічного позовів може полягати у певному їх співвідношенні, при якому зустрічне право відповідача, на захист якого ним заявлено позов: або виключає право позивача, або може зараховуватись з первісним позовом, або, як у даному випадку, може виключати саму підставу первісного позову.

Підставами позову є фактичні обставини, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову входять юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається з позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс», предметом поданого ним позову є вимога про визнання договору іпотеки від 22.08.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс», припиненим з 31.07.2015 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що оскільки зобов'язання за договором іпотеки мають похідний характер від основного зобов'язання і є дійсним до припинення основного зобов'язання, то враховуючи, що основне зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Дніпро» перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» за кредитним договором №71699-44.3 від 22.08.2013 року є припиненим у зв'язку із припиненням (ліквідацією) ТОВ «АПТ Дніпро», слід вважати, що договір іпотеки, яким забезпечувалось основне зобов'язання також є припиненим. Тобто під час розгляду і вирішення первісної позовною заяви підлягають дослідженню обставини щодо дійсності і виконання основного зобов'язання та відповідно існування тих обставин, з якими закон пов'язує припинення забезпечувального зобов'язання.

Разом з тим, предметом зустрічного позову є вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки за тим же договором іпотеки від 22.08.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс», в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «АПТ Дніпро» за кредитним договором.

Підставою зустрічних позовних вимог є невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АПТ Дніпро» взятих зобов'язань за кредитним договором укладеним з Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь», та існування підстав для задоволення вимог банку за рахунок забезпечувального зобов'язання, а саме за рахунок предмету іпотеки, за укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» договором іпотеки від 22.08.2013 року.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд зазначає, що спірні правовідносини сторін як за первісним, так і за зустрічним позовом виникли з одних правових підстав - а саме з кредитного договору №71699-44.3 від 22.08.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АПТ Дніпро», та договору іпотеки, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» від 22.08.2013 року, яким забезпечувалось основне зобов'язання ТОВ «АПТ Дніпро». Заявлені сторонами вимоги пов'язані обставинами та доказами, наданими на їх підтвердження, і які підлягатимуть дослідженню та оцінці судом як під час розгляду первісного позову про визнання договору іпотеки припиненим, так і під час розгляду вимог зустрічної позовної заяви про звернення стягнення за цим договором. Окрім того, задоволення зустрічного позову, під час розгляду якого судом серед іншого буде досліджуватись дійсність забезпечувального зобов'язання тобто будуть встановлюватись обставини, які впливатимуть на висновки щодо первісного позову, може виключати частково (чи повністю) задоволення первісного позову про визнання такого договору припиненим.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказана зустрічна позовна заява пов'язана за підставами та поданими доказами із первісною позовною заявою, що відповідає вимогам та правилам застосування статті 60 Господарського процесуального кодексу України. Також апеляційним господарським судом враховано, що як вбачається із матеріалів справи Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» звернулося з зустрічним позовом до початку розгляду справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року про повернення зустрічної позовної заяви підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року у справі №910/25617/15 скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК

Керуючись ст. 49, 60, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4) ч.1 ст. 104, ст. 105, 106, ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року про повернення зустрічної позовної заяви у справі №910/25617/15 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року у справі №910/25617/15 про повернення зустрічної позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати.

3. Зустрічну позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» про звернення стягнення на предмет іпотеки передати на розгляд Господарського суду міста Києва для спільного розгляду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проект М Плюс» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» про визнання договору іпотеки припиненим у справі №910/25617/15.

4. Доручити Господарському суду міста Києва вирішити питання про розподіл судових витрат за розгляд апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2015 року після розгляду зазначеної справи.

5. Справу №910/25617/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко