РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/30905/15

За позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах»

до приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про відшкодування шкоди у розмірі 6 760,04 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Діденко І.В. (довіреність №Э.37.7.0.0/Д-841 від 08.11.2013);

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інгосстрах» звернулось до господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» страхового відшкодування в сумі 6 760,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору страхування наземного транспорту №CSR0AX від 22.11.2011 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплатив страхове відшкодування, а тому відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу, з вини якого трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП), була застрахована відповідачем, позивач просить стягнути з останнього шкоду у розмірі 6 760,04 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.12.2015 порушено провадження у справі №910/30905/15 та вказану справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.12.2015.

Письмовим відзивом на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у позові, посилаючись на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи рішення суду, яким би визнавалася винною у ДТП особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем.

21.12.2015 через загальний відділ канцелярії господарського суду м. Києва надійшов лист МТСБУ № 7/2-28/35342 від 17.12.2015 щодо інформації відповідно до страхового полісу №АС/7639866.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.12.2015 у зв'язку із невиконанням відповідачем вимог ухвали суду від 09.12.2015 та необхідністю витребування додаткових документів, розгляд справи відкладено на 14.01.2016.

11.01.2016 представником відповідача через загальний відділ діловодства суду подано витребувані документи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.01.2016 у зв'язку із необхідністю витребування у сторін додаткових доказів, а також враховуючи необхідність звернення до Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області з судовим запитом про витребування інформації, розгляд справи відкладено до 02.02.2016.

В судове засідання 02.02.2016 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача у судове засідання 02.02.2016 не з'явився, проте в матеріалах справи наявне клопотання №08-09-12/91 від 05.01.2016 про розгляд справи із врахуванням обставин, викладених у відзиві на позовну заяву, та без участі представника відповідача.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 02.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

02.11.2011 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інгосстрах» та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено договір страхування наземного транспорту № CSR0AX (далі за текстом - договір), предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «ЗАЗ TF698k», державний номерний знак НОМЕР_1.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є ПАТ КБ «ПриватБанк».

Строк дії договору страхування - з 02.11.2011 по 01.11.2012. При бажанні страхувальника застрахувати транспортний засіб на стрк, більший за 12 місяців, та у рахі сплати страхового платежу (частки), договір вважається щорічно продовженим на відповідний строк (період), за який здійснена сплата страхового платежу (п. 9 договору).

Відповідно до п. договору страховий платіж становить 2 505,92 грн. У разі лонгації договору розмір платежу щорічно зменшується на 4,4 % від попереднього страхового платежу.

Відповідно до платіжних доручень № ВВ0O2В01QW від 02.11.2011, №PT021B3JSN від 01.11.2012, №PT025B0985 від 05.11.2013, ОСОБА_2 було сплачено страхові платежі за договором страхування № CSR0AX, а тому вказаний договір страхування є пролонгованим.

26.02.2014 на а/д Бориспіль-Запоріжжя 108 км+950 м. відбулася ДТП за участю застрахованого автомобіля «ЗАЗ TF698k», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія, який зник з місця ДТП.

В результаті ДТП автомобіль «ЗАЗ TF698k», державний номерний знак НОМЕР_1, було пошкоджено, що підтверджується розширеною довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 9355011, виданою ВДАІ Золотоніського МРВ МВС України.

Висновком перевірки по факту ДТП ДАІ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області від 06.03.2014 винним у вчиненні зазначеної ДТП визнано водія автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2, проте враховуючи, що відомості про кримінальне правопорушення по факту ДПТ відсутні та згідно ст. 214 КПК України підстави для внесення до ЄРДР немає, перевірку по факту ДТП закінчено та прийнято рішення про здійснення розшуку водія автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2.

В матеріалах справи міститься заява від 27.02.2014 на виплату страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту № CSR0AX від 02.11.2011, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталась 26.02.2014, та просив виплатити страхове відшкодування.

Відповідно до звіту № 269-4505957-А від 03.03.2014, складеного оцінювачем Бендеровичем І.В. (сертифікат ФДУ № 12230/1 від 21.07.2011, свідоцтво № 1111 від 26.10.2007, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 8427 від 13.09.2013), вартість відновлювального ремонту автомобілю «ЗАЗ TF698k» (Daewoo Sens), державний номерний знак НОМЕР_1, заданого ДТП складає 7 575,64 грн. з ПДВ

Відповідно до страхового акту № И-669 від 06.03.2014 та розрахунку суми страхового відшкодування, позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «ЗАЗ TF698k», державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 7 270,40 грн.

Згідно листа вигодонабувача ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах», останній просить здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» для погашення кредитної заборгованості

На виконання умов договору, позивачем відповідно до страхового акту № И-669 від 06.03.2014, була здійснена виплата страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 7 270,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.03.2014.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 у справі № 910/3023/13, та постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ TF698k», державний номерний знак НОМЕР_1, становить 7 270,04 грн., що вбачається зі страхового акту № И-669 від 06.03.2014, у якому позивачем узгоджена сума страхового відшкодування в розмірі 7 270,04 грн. (7 575,64 грн. - 305,60 грн. франшиза) та звіту № 269-4505957-А від 03.03.2014.

Вказана сума відновлювального ремонту автомобіля марки «ЗАЗ TF698k», державний номерний знак НОМЕР_1, у розмірі 7 270,04 грн. була виплачена позивачем на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до заяви вигодонабувача, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.03.2014, на підставі заяви від 27.02.2014 на виплату страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту № CSR0AX від 02.11.2011.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до страхового полісу № АС/7639866 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 застрахована приватним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, настає внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, таким чином, настання цивільно-правової відповідальності, забезпеченої відповідним страховим полісом, обумовлюється участю у ДТП саме забезпеченого транспортного засобу, а не особи, яка керувала ним.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами (висновком від 06.03.2014 перевірки по факту ДТП на а/д Бориспіль-Запоріжжя) підтверджено вину у скоєнні ДТП саме водія забезпеченого полісом № АС/7639866 транспортного засобу «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2.

Вказані обставини є підставою для висновку про настання страхового випадку, передбаченого п. 2 полісу № АС/7639866.

З урахуванням викладеного вище, судом не можуть бути прийняті до уваги викладені у відзові доводи відповідача про настання забезпеченої полісом № АС/7639866 цивільно-правової відповідальності виключно після винесення судом відповідного рішення щодо водія транспортного засобу.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АС/7639866, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «BMW», державний номерний знак НОМЕР_2.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АС/7639866 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 510,00 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 6 760,04 грн. (7 270,04 грн. сума виплаченого позивачем страхового відшкодування - 510,00 грн. франшизи), а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 6 760,04 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, код 00034186) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32, код 33248430) у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування 6 760 (шість тисяч сімсот шістдесят) грн. 04 коп. та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 05.02.2016.

Суддя В.О. Демидов