ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року Справа № 912/206/13-г

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Крицькій Я.Б.

від позивача: Беркутов О.П., представник, довіреність №1 від 23.07.2015 року;

від відповідача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Мітус" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року у справі №912/206/13-г

за позовом: Фермерського господарства "Агро Плюс 7", с. Кам'яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області

до відповідача: Фермерського господарства "Мітус", с. Лозуватка Онуфріївського району Кіровоградської області

про визнання недійсним договору суборенди землі

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Агро Плюс 7" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить визнати недійсним договір суборенди землі, укладений 31.03.2011 року між Фермерським господарством "Агро Плюс 7" та Фермерським господарством "Мітус", зареєстрований в Онуфріївській селищній раді Онуфріївського району Кіровоградської області 06.04.2011року за №1.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року у справі №9912/206/13-г (суддя Шевчук О.Б.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що договір оренди землі від 10.09.2007 року, на підставі якого було укладено спірний договір суборенди, не пройшов державну реєстрацію в порядку, визначеному чинним законодавством. Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що спірний договір суборенди землі від 31.03.2011 року не пройшов державну реєстрацію в установленому законом порядку, а тому, враховуючи положення статті 210 та статті 640 Цивільного кодексу України (в редакції на момент укладення та реєстрації спірного договору суборенди) та статті 18 Закону України "Про оренду землі" (в редакції на момент укладення та реєстрації спірного договору суборенди), зазначений договір не набрав чинності (не є укладеним). Оскільки не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору суборенди землі від 31.03.2011 року відмовлено.

Місцевим господарським судом відхилені посилання позивача на те, що договір оренди землі від 10.09.2007 року та договір суборенди землі від 31.03.2011 року були зареєстровані відповідно до Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року №119 з тих підстав, що в оренду та суборенду передавались не земельні частки (паї), право розпорядження якими мають громадяни на підставі відповідних сертифікатів, а нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, право розпорядження якими мали сільські, селищні, міські ради чи райдержадміністрації відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року № 122 "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)".

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Фермерське господарство "Мітус" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року у справі №912/206/13-г та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що станом на 22.04.2008 року та на 06.04.2011 року відповідно до приписів статті 143 Конституції України та статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до повноважень виконавчих органів сільських та селищних рад належала реєстрація договорів оренди та суборенди землі (лише з 04.08.2013 року виконавчі органи сільських та селищних рад позбавлені права реєстрації договорів оренди). Апелянт зазначає, що на час укладення договору оренди від 10.09.2007 року та договору суборенди був чинний Порядок реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 року №119, відповідно до якого реєстрація договорів оренди здійснювалась виконавчим комітетом сільської, селищної ради за місцем розташування земельної ділянки (паю). Договір оренди землі від 10.09.2007 року та договір суборенди землі від 31.03.2011 року були зареєстровані в Онуфріївській селищній раді, тому висновок місцевого господарського суду про те, що вказані договори не пройшли державної реєстрації є помилковим. На підтвердження своїх доводів апелянт посилається на висновки Верховного Суду України. Оскільки спірний договір суборенди землі не містить умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, а також містить невідповідність площі земельної ділянки переданої в суборенду, відповідач вважає, що договір суборенди землі підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.11.2015 року апеляційну скаргу Фермерського господарства "Мітус" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року у справі №912/206/13-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В., суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є., розгляд скарги призначений у судове засіданні на 24.12.2015 року.

23.12.2015 року від Фермерського господарства "Агро Плюс 7" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі, просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. Позивач погоджується із доводами відповідача про здійснення державної реєстрації договорів оренди та суборенди землі в установленому законом порядку та помилковість висновків місцевого господарського суду щодо неукладеності договорів оренди та суборенди землі. Позивач зазначає, що договір суборенди містить невідповідність площі земельної ділянки, переданої в оренду; договір суборенди укладено без згоди Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області; умови договору суборенди землі не містять всіх істотних умов (щодо передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки), у зв'язку з чим договір суборенди підлягає визнанню недійсним.

У судовому засіданні 24.12.2015 року оголошувалася перерва до 21.01.2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року строк вирішення спору був продовжений на 15 днів, розгляд апеляційної скарги відкладений на 10.02.2016 року.

У судових засіданнях, які відбулися 24.12.2015 року, 21.01.2016 року та 10.02.2016 року представник позивача (а у судовому засіданні 24.12.2015 року представник апелянта (відповідача) підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її в повному обсязі.

У судовому засіданні 10.02.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 31.01.2007 року головою Онуфріївської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №61-р "Про надання в оренду земельної ділянки", відповідно до якого Фермерському господарству "Мітус" надано в короткострокову оренду терміном на 5 років земельну ділянку загальною площею 145,5 га ріллі, в т.ч. 5,68 га проектні польові дороги (рілля) із земель не витребуваних, резервних земельних часток (паїв) Онуфріївської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 47).

10.09.2007 року між Онуфріївською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Фермерським господарством "Мітус" (орендар) був укладений договір оренди землі, відповідно до умов якого в оренду Фермерському господарству "Мітус" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 5 років передано земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 145,5 га ріллі, в т.ч. 5,68 га проектні польові дороги (рілля), із земель не витребуваних, резервних земельних часток (паїв) Онуфріївської селищної ради.

Відповідно до пункту 18 договору передача земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення згідно розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації прийнято розпорядження №61-р від 31.01.2007 року. Передача земельної ділянки орендарю здійснюється відразу після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (пункт 20 договору).

10.09.2007 року між Онуфріївською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Мітус" підписаний акт про передачу та прийом земельної ділянки, яка надається в оренду, за яким Фермерському господарству "Мітус" передано земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 145,5 га ріллі, в т.ч. 5,68 га проектні польові дороги (рілля) (а.с. 28).

Як вбачається з копії договору оренди землі, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 21-24) на останній сторінці цього договору міститься штамп Онуфріївської селищної ради про його реєстрацію 22.04.2008 року за №1.

31.03.2011 року між Фермерським господарством "Мітус" (орендар) та Фермерським господарством "Агро Плюс 7" (суборендар) був укладений договір суборенди землі, за умовами якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 152,73 га сільськогосподарських угідь, в тому числі: 145,5 га ріллі, в т.ч. 5,68 га проектно-польові дороги (рілля) із земель не витребуваних резервних земельних часток (паїв) та 7,23 га пасовищ із земель запасу Онуфріївської селищної ради, що знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

Договір укладено строком до 22.04.2013 року (пункт 7 договору суборенди).

Відповідно до пункту 31 договору суборенди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його подальшої реєстрації.

На договорі суборенди землі від 31.03.2011 року міститься відмітка про те, що договір зареєстрований у Онуфріївській селищній раді 06.04.2011 року за №1 (а.с. 29-32).

06.04.2011 року між Фермерським господарством "Мітус" та Фермерським господарством "Агро Плюс 7" підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки, яка надається в оренду, за яким Фермерському господарству "Агро Плюс 7" передано у користування земельну ділянку за цільовим призначенням на умовах суборенди в розмірі 152,73 га сільськогосподарських угідь, в тому числі: 145,5 га ріллі, в т.ч. 5,68 га проектно-польові дороги (рілля) та 7,23 га пасовищі із земель запасу Онуфріївської селищної ради (а.с. 34).

Причиною виникнення спору, на думку позивача, є невідповідність договору суборенди приписам Закону України "Про оренду землі", а саме: передача земельної ділянки в суборенду без попередньої згоди орендодавця, відсутність таких істотних умов договору як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, а також невідповідність площі земельної ділянки, яка передана у суборенду.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на час укладення спірного договору суборенди) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (частина 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на час укладення спірного договору суборенди).

Згідно з абзацом дванадцятим частини першої статті 15 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору суборенди) істотною умовою договору оренди землі є умова передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 Закону України "Про оренду землі" є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частини 1, 2 статті 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на час укладення спірного договору суборенди).

Разом із тим згідно з пунктом 14 розділу "Перехідні положення" Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору суборенди ) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, забороняється внесення права на земельну частку (пай) до статутних капіталів господарських товариств.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про заставу" предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

Згідно з підпунктом "б" пункту 15 розділу "Перехідні положення" Земельного кодексу України (у редакції, яка була чинною на момент укладення договору) до набрання чинності законами України про державний земельний кадастр та про ринок земель, але не раніше 1 січня 2012 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність у договорі суборенди землі, укладеному 31.03.2011 року, істотних умов щодо передачі в заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, не може бути підставою для визнання спірного договору недійсним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року у справі №6-94цс14.

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після його відповідної державної реєстрації.

У справі, яка переглядається, сторони дійшли згоди щодо істотних умов спірного договору суборенди земельної ділянки, скріпивши договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Отже висновок місцевого господарського суду про те, що моментом укладення сторонами у справі договору суборенди земельної ділянки є дата його державної реєстрації є помилковим, оскільки відповідно до зазначених положень Закону України "Про оренду землі" в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19.02.2014 року по справі №6-162ц13 та від 18.12.2013 року по справі №6-127цс13.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України "Про оренду землі" (в редакції станом на час укладення спірного договору суборенди) орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що умовами договору оренди землі від 10.09.2007 року не передбачено, а Фермерським господарством "Мітус" не отримано від Онуфріївської районної державної адміністрацієї письмової згоди на передачу земельної ділянки в суборенду.

З наведеного вбачається, що в порушення приписів статті 8 Закону України "Про оренду землі" Фермерським господарством "Мітус" передано Фермерському господарству "Агро Плюс 7" земельну ділянку в суборенду без отримання від Онуфріївської районної державної адміністрації письмової згоди, що є підставою для визнання договору суборенди земельної ділянки від 31.03.2011 року недійсним.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, в тому числі делеговані повноваження щодо реєстрації суб'єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

Місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні позовних вимог дійшов до висновку про те, що договір оренди землі від 10.09.2007 року, на підставі якого було укладено спірний договір суборенди, не пройшов державну реєстрацію в порядку, визначеному чинним законодавством, а саме територіальним органом земельних ресурсів.

Відповідно до пункту 20 договору оренди землі від 10.09.2007 року передача земельної ділянки орендарю здійснюється відразу після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

В матеріалах справи міститься підписаний 10.09.2007 року акт про передачу та прийом земельної ділянки, яка надається в оренду, за яким Онуфріївською районною державною адміністрацією передано Фермерському господарству "Мітус" земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 145,5 га ріллі, в т.ч. 5,68 га проектні польові дороги (рілля) (а.с. 28).

Відповідно до листа Відділу Держземагенства в Онуфріївському районі Головного Управління Держземагенства у Кіровоградській області за вих. №2.38/01/09-13 від 25.03.2013 року записів про державну реєстрацію договору оренди землі від 10.09.2007 року, укладеного між Онуфріївською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Мітус" та договору суборенди землі від 31.03.2011 року між Фермерським господарством "Мітус" та Фермерським господарством "Агро Плюс 7" в порядку, визначеному законодавством не було.

За поясненням голови Онуфрівської селищної ради від 25.03.2013 року за вих. №201 державна реєстрація договору оренди землі та суборенди землі не проводилась. Реєстрація та записи в журнали ради були проведені для внутрішнього обліку земель, які використовуються на території Онуфріївської селищної ради з метою виконання завдань та обов'язків, покладених на спеціалістів - землевпорядників селищної ради відповідно до їх посадових інструкцій (а.с. 63).

24.12.2015 року Фермерським господарством "Мітус" надано до Дніпропетровського апеляційного господарського суду копію довідки Онуфрівської селищної ради за вих. №354 від 28.07.2015 року, відповідно до якої договір оренди землі від 10.09.2007 року, укладений між Онуфріївською районною державною адміністрацією та Фермерським господарством "Мітус" на площу 145,5о га ріллі, в т.ч. 5,68 га проектні польові дороги (рілля було зареєстровано 22.04.2008 року, про що в журналі записів договорів оренди вчинено запис №1 чим посвідчено факт державної реєстрації договору оренди землі (а.с. 113).

З матеріалів справи вбачається, що на час укладення спірного договору суборенди землі порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно було визначений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції Закону №1878-VI від 11.02.2010 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України").

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" №1878-VI від 11.02.2010 року до 1 січня 2012 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Відповідно до пункту 11 Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах, затвердженого указом Президента України від 14 серпня 2000 року №970/2000 з подальшими змінами (в редакції на момент реєстрації спірного договору суборенди) саме Держкомзем України відповідно до покладених на нього завдань здійснює у складі державного земельного кадастру реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок, веде Державний реєстр прав на землю та нерухоме майно, організовує в установленому законодавством порядку в єдиній системі державних органів земельних ресурсів надання громадянам і юридичним особам додаткових платних послуг у сфері землеустрою та використання даних державного земельного кадастру за переліком, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Позивач у позовній заяві та відповідач в апеляційній скарзі посилаються на те, що реєстрація договору суборенди землі від 31.03.2011 року була проведена відповідно до чинного на час укладення договору Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 року №2073.

В підтвердження своїх доводів посилається на висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 31.10.2012 року у справах № 6-55 цс 12, №6-61 цс 12, №6-105 цс 12.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, викладених у вказаних постановах статтею 182 Цивільного кодексу України передбачено реєстрацію речових прав на нерухомість, а прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України не передбачено відстрочення її дії до прийняття відповідного закону (Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", набрав чинності 3 серпня 2004 року), то така реєстрація повинна була проводитись за Законом України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 "Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі".

Між тим, спірний договір суборенди укладений після прийняття закону, який регулює порядок реєстрації речових прав на нерухомість, а саме Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а висновки Верховного Суду України, викладені у зазначених постановах, стосуються державної реєстрації договорів оренди до прийняття закону, який регулює порядок реєстрації речових прав на нерухомість (Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), тому відсутні підстави для застосування вказаних висновків у порядку статті 11128 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" №1878-VI від 11.02.2010 року визначено, що до 1 січня 2012 року державна реєстрація договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів, місцевий господарський суд правомірно відхилив посилання позивача на застосування постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073 "Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі" (підзаконного акту).

З урахуванням встановлених обставин у справі, враховуючи правові висновки Верховного Суду України, висновки якого є обов'язковими для застосування відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що договір суборенди земельної ділянки містить усі істотні умови та є укладеним з моменту його підписання - 31.03.2011 року, однак укладений без отримання від Онуфріївської районної державної адміністрацією письмової згоди, що є підставою для визнання його недійсним.

Враховуючи, що відповідно до приписів пункту 31 договору суборенди та статті 18 Закону України "Про оренду землі (в редакції станом на час укладення спірного договору) договір набирає чинності після його державної реєстрації, державну реєстрацію договору в установленому порядку не здійснено, договір суборенди землі від 31.03.2011 року визнається недійсним з моменту його укладення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним договору суборенди землі від 31.03.2011 року, та вважає правомірними позовні вимоги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на відповідача у сумі 1 147,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення (пункт 2 статті 103 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, для скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на позивача у сумі 1 261,70 грн. (110% від суми судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (1 147,00 грн. х 110%).

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Мітус" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року у справі №912/206/13-г задовольнити.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2013 року у справі №912/206/13-г скасувати.

Прийняти нове рішення.

Визнати недійсним договір суборенди землі, укладений 31.03.2011 року між Фермерським господарством "Агро Плюс 7" та Фермерським господарством "Мітус", зареєстрований в Онуфріївській селищній раді Онуфріївського району Кіровоградської області 06.04.2011 року за №1.

Стягнути з Фермерського господарства "Мітус" на користь Фермерського господарства "Агро Плюс 7" витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви у сумі 1 147,00 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Фермерського господарства "Агро Плюс 7" на користь Фермерського господарства "Мітус" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 261,70 грн., про що видати наказ.

Видачу наказів доручити господарському суду Кіровоградської області.

Повна постанова складена 11.02.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко