РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/30346/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Бондар В.В., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Державне підприємство "Вугілля України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг"

про стягнення 50 004,64 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Козак О.Д.- представник за довіреністю № 1401/1 від 03.11.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство "Вугілля України" з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" про стягнення 50 004,64 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору фінансового лізингу № 071018-44/ФЛ-Ю-А від 18.07.2007 р., укладеного з відповідачем, було здійснено поліпшення автомобіля, що є об'єктом лізингу, а тому відповідно до Закону України «Про фінансовий лізинг» та умов договору позивач має право на відшкодування витрат, пов'язаних з поліпшенням майна за рахунок лізингодавця - ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" (відповідача).

У позові Державне підприємство "Вугілля України" просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" витрати на здійснені ним поліпшення у сумі 50 004,64 грн.

Представник позивача в судове засідання 04.02.2016 р. не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, у якому судом було відмовлено, а причини неявки визнані неповноважними. У минулому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що лізингоодержувач (позивач) здійснив не поліпшення предмета лізингу, а ремонті роботи автомобіля після дорожньо-транспортних пригод, які стались 02.04.2014 р. та 19.04.2014 р. з об'єктом лізингу. Отже, відносини між сторонами мають регулюватись законодавством про страхування та відповідними договорами, тому відсутні підстави для відшкодування вартості проведених відновлювальних робіт. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

18.10.2007 р. між Державним підприємством "Вугілля України" (лізингоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" (лізингодавець) був укладений договір фінансового лізингу № 071018-44/ФЛ-Ю-А (далі - договір лізингу).

Відповідно до п. 1.1 договору лізингу лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу (далі - предмет лізингу), найменування, модель, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені специфікації, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору.

Додатками до договору лізингу (специфікацією та графіком сплати лізингових платежів) сторони погодили об'єкт лізингу - автомобіль Тойота, 2007 року виробництва, об'єм двигуна 2,4, з графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, останнім днем внесення яких є жовтень 2014 р.

Відповідно до п. 2.1 договору лізингу строк користування лізингоодержувачем майном становить 84 місяців з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна, за умови належної сплати лізингових платежів та належного користування майном.

Згідно з п. 5.1.4 договору лізингу лізингоодержувач зобов'язаний не здійснювати жодних конструктивних змін (модифікацій) майна, що погіршують його якісні та експлуатаційні характеристики. Конструктивні (модифікаційні) зміни майна можуть здійснюватись лізингоодержувачем за його рахунок тільки з письмової згоди лізингодавця.

Лізингоодержувач не має права, без письмового дозволу лізингодавця, здійснювати будь-які поліпшення майна (п. 6.1 договору лізингу).

Відповідно до п. 7.1 договору лізингу лізингодавець зобов'язаний самостійно здійснити майнове страхування майна. Страхова компанія обирається лізингодавцем.

Договір набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами і стає обов'язковим для сторін. Дія договору продовжується до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 18.1 договору лізингу).

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору лізингу відповідач надав лізингоодержувачу - ДП "Вугілля України" об'єкт лізингу, а саме - автомобіль Тойота, 2007 року виробництва, об'єм двигуна 2,4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок чого у відповідача виник обов'язок сплачувати лізингові платежі.

Також на виконання п. 7.1 договору лізингу, 19.04.2013 р. ТОВ "ВіЕйБі Лізинг", як лізингодавець (страхувальник, вигодонабувач) уклав з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (страховик) договір страхування транспортного засобу № 3130309, який є предметом фінансового лізингу.

02.04.2014 р. та 19.04.2014 р. з предметом лізингу стались страхові випадки (дорожньо-транспортні пригоди), внаслідок яких було пошкоджено автомобіль Тойота, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з чим 03.04.2014 р. та 23.04.2014 р. ДП "Вугілля України" звернулося до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» з заявами про сплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача.

У відповідь на вказані вимоги, 28.05.2014 р. та 30.05.2014 р. ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» повідомило ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" про надання згоди на виплату страхового відшкодування у сумах 27 367,81 грн. і 14 181,47 грн. та просило повідомити їй банківськи реквізити для перерахування вказаних сум.

У той же час, враховуючи згоду лізингодавця на проведення відновлювальних робіт, позивач надав доручення ПП «Компанія «Автодок» на ремонт транспортного засобу - автомобіля Тойота. Вартість проведених робіт відповідно до рахунків-фактури № 519 від 15.05.2014 р. та актів виконаних робіт № 15890 від 25.06.2014 р., № 16679 від 25.06.2014 р. склала 50 004,65 грн., які були оплачені ДП "Вугілля України", про що свідчить копія банківської виписки від 02.06.2014 р. та платіжні доручення № 719 від 02.06.2014 р., № 2923 від 25.06.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача (листи № 1684/06 від 22.07.2014 р., № 2016/06 від 21.08.2014 р.) за відшкодуванням вартості понесених витрат на ремонтні роботи автомобіля. У відповідь на них ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" повідомило позивача (листи № 2741С від 11.08.2014 р., № 1490 від 22.08.2014 р.), що він вживає необхідні заходи щодо отримання страхового відшкодування і лише після сплати страховою компанією - ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» страхового відшкодування, відповідач може повернути позивачу суму понесених витрат.

Отже, позивач вважає, що оскільки відповідачем не відшкодовано вартість здійснених ДП "Вугілля України" поліпшень на суму 50 004,64 грн., то є підстави для задоволення його вимог в судовому порядку.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовим лізингом є вид цивільно-правових відносин, що виникають з договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач має право вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 10 вищевказаного Закону лізингоодержувач має право поліпшити річ, яка є предметом договору лізингу, лише за згодою лізингодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою лізингодавця, лізингоодержувач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості у рахунок лізингових платежів.

Позивач вважає відновлювальні роботи з ремонту автомобіля поліпшенням майна, однак, суд не погоджується з такою думкою ДП "Вугілля України".

Так, відповідно до Наказу Державного комітету статистики України від 15.12.2003 р. № 444 "Про затвердження форми одноразового державного статистичного спостереження № 1-амортизація" поліпшення об'єкта основних засобів - це витрати, пов'язані з модернізацією, модифікацією, добудовою, дообладнанням, реконструкцією тощо об'єкта основних засобів, у результаті чого збільшуються майбутні економічні вигоди, що первісно очікуються від його використання.

Суд зазначає, що у даному випадку (при здійсненні ремотних робіт) мало місце не поліпшення майна, а відновлювальні роботи автомобіля внаслідок дорожньо-транспортних пригод, виконані службою технічного обслуговування ПП «Компанії «Автодок». Отже, позивач хибно відносить відновлювальні роботи до поліпшень об'єкту лізингу.

Вказане також кореспондується сукупністю умов договору лізингу, укладеного між сторонами.

Так, згідно з п. 5.1.2 договору лізингу лізингоодержувач (позивач) зобов'язаний утримувати майно в справному стані, дотримуватись відповідних стандартів, технічних умов, правил експлуатації та інструкції виробника майна, проводити за власний рахунок в строк, встановлений виробником майна, поточне технічне обслуговування, проводити ремонт майна і нести витрати з його проведення. В будь-якому випадку лізингоодержувач звільняє лізингодавця від будь-яких обов'язків щодо обслуговування та будь-якого ремонту майна і пов'язаних з цим витрат і судових позовів. З дати прийому майна лізингоодержувач відмовляється від будь-яких прямих і непрямих претензій до лізингодавця з приводу якості майна.

Також пунктом 7.3 договору лізингу сторони погодили, що ризик випадкового знищення, викрадення або випадкового пошкодження майна несе лізингоодержувач (тобто позивач) з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

У разі настання страхового випадку з майном, лізингоодержувач зобов'язаний негайно прийняти усі міри щодо належного оформлення такого страхового випадку, надання необхідних документів та сплати страховиком страхового відшкодування, а також негайно усно та письмово проінформувати про це лізингодавця. В будь-якому випадку лізингоодержувач за власний рахунок та в повному обсязі зобовязаний відшкодувати суму усіх збитків, які не відшкодовані лізингодавцю згідно договору страхування у разі втрати, загибелі, пошкодження, викрадення майна або його розукомплектування (п. 7.5 договору лізингу).

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з п. 7.8 договору лізингу сторони передбачили, що отримавши страхове відшкодування в повному обсязі, лізингодавець спрямовує його на погашення зобов'язань лізингоодержувача по сплаті усіх лізингових платежів за договором в частині відшкодування (компенсації) частини вартості майна. У випадку, якщо сума фактично отриманого в повному обсязі страхового відшкодування перевищує зобов'язання лізингоодержувача по сплаті лізингових платежів, суми можливих збитків, завданих лізингодавцю, сума такого перевищення сплачується лізингоодержувачу.

При цьому судом встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 р. у справі № 908/683/15-г, яке набрало законної сили, позовні вимоги ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-траспортних пригод з автомобілем Тойота, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, задоволено частково, стягнуто з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» суму страхового відшкодування у розмірі 41 549, 28 грн., суму пені у розмірі 3 179, 37 грн., суму 3% річних у розмірі 747, 89 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 4 954,10 грн. На виконання вказаного рішення був виданий відповідний судовий наказ від 05.06.2015 р., який станом на час винесення рішення у даній справі страховиком не виконаний.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та той факт, що виконані роботи, вартість яких позивач просить відшкодувати у сумі 50 004,64 грн., є витратами на ремонтні роботи, а не поліпшеннями предмету лізингу, і договором передбачений іншій порядок відшкодування таких витрат, позовні вимоги ДП "Вугілля України" задоволенню не підлягають.

Окрім усього судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № 141028-590/КП від 05.11.2014 р. та акту приймання-передачі транспортного засобу від 05.11.2014 р. транспортний засіб Тойота, 2007 року виробництва, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перейшов у власність ДП "Вугілля України" внаслідок належного виконання останнім вимог по виплаті лізингових платежів за договором фінансового лізингу.

При цьому відповідно до п. 1.3 договору купівлі-продажу сторони досягли згоди про те, що з моменту належного виконання сторонами обов'язків по цьому договору, усі та будь-які зобов'язання продавця (як лізингодавця) та покупця (як лізингоодержувача) за договором фінансового лізингу № 071018-44/ФЛ-Ю-А від 18.07.2007 р., який був укладений сторонами або у зв'язку з ним, є припиненими, а сторони підтверджують відсутність будь-яких взаємних претензій одна до одної за вказаним договором фінансового лізингу.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства "Вугілля України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" про стягнення 50 004,64 грн. відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 4 лютого 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 9 лютого 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.