ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"26" січня 2016 р. Справа № 911/5164/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина, м. Чернігів

до товариства з обмеженою відповідальністю Адвансс, Київська обл., м. Вишневе

про стягнення 757800,00 грн

Суддя Третьякова О.О.

Представники сторін:

Позивача ОСОБА_1, довіреність №1522 від 15.05.2015;

Відповідача ОСОБА_2, довіреність б/№ від 11.01.2016.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою звернулось товариство з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина (далі - Позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю Адвансс (далі Відповідач) про стягнення 757800,00 грн основного боргу.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення Відповідачем умов Договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги б/№ від 09.06.2015 (далі Договір).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.12.2015 порушено провадження у справі №911/5164/15 та призначено її до розгляду на 13.01.2016 о 16:40 год.

В судовому засіданні 13.01.2016 оголошено перерву по 26.01.2016.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України подано заяву №3674 від 04.01.2016 (за вх. суду №346/16 від 11.01.2016) про зміну предмету позову, яка прийнята судом до розгляду і відповідно до якої Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 225034,26 грн, з яких 207800,00 грн основного боргу та 17234,26 грн пені.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Відповідачем подано відзив б/№ від 13.01.2016 (вх. суду №585/16 від 13.01.2016), в якому останній визнає порушення своїх зобовязань та просить суд відмовити в стягнення пені або зменшити її розмір.

Через канцелярію Господарського суду Київської області Позивачем в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України у звязку з частковим погашенням Відповідачем основного боргу подано заяву №3684 від 12.01.2016 (за вх. суду №578/16 від 13.01.2016) про зменшення розміру позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду і відповідно до якої Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 75034,26 грн, з яких 57800,00 грн основного боргу та 17234,26 грн пені. Отже, нова ціна позову становить 75034,26 грн.

Керуючись ст.85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника Позивача, суд

встановив:

Між товариством з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина (далі Позивач, Позикодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Адвансс (далі Відповідач, Позичальник) укладено Договір про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги б/№ від 09.06.2015 (далі Договір).

Згідно з п.п.1.1., 1.2., 1.3. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець зобовязується надати Позичальникові, а Позичальник в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобовязується приймати грошові кошти у користування, на визначений строк, відповідно до умов цього Договору, якій не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами, а також повернути позичені грошові кошти у строки, передбачені цим Договором. Грошові кошти Позикодавець зобовязується надати Позичальникові на умовах поворотної фінансової допомоги (надалі - фінансова допомога). Відсотки на фінансову допомогу, що надається за цим Договором не нараховуються.

Відповідно до п.3.1. Договору фінансова допомога надається одним або кількома траншами, при цьому загальна сума наданої Позичальнику фінансової допомоги не може перевищувати 10046027,40 грн, без податку на додану вартість.

Пунктом 3.3. Договору Позикодавець до 10 липня 2015 року перераховує Позичальнику суму фінансової допомоги на рахунок Позичальника, що вказаний у цьому Договорі. Позикодавець має право надавати суму траншу достроково. Позичальник зобовязаний до 10 липня 2015 року повернути суму наданої фінансової допомоги у повному обсязі. Позичальник має право повертати суму наданого траншу достроково.

На виконання умов Договору Позивач 09.07.2015 перерахував Відповідачу грошові кошти, що підтверджується банківською випискою за 09 липня 2015 року з рахунку Позивача, відкритого в публічному акціонерному товаристві «Радикал Банк».

В подальшому, між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 від 10.10.2015 (далі Додаткова угода), якою в Договір внесено зміни щодо надання та повернення позики.

Так, відповідно до п.3.3. Додаткової угоди Позикодавець до 10 липня 2015 року перераховує Позичальнику суму фінансової допомоги на рахунок Позичальника, що вказаний у цьому Договорі. Позикодавець має право надавати суму траншу достроково. Позичальник зобовязаний в строк до 10 жовтня 2016 року повернути в повному обсязі суму наданої фінансової допомоги. Повернення фінансової допомоги здійснюється в наступному порядку: окремими траншами в сумі не менше 42200,00 гривень кожного банківського дня, починаючи з 12 жовтня 2015 року. Загальна сума траншів за один календарний тиждень не може бути меншою ніж 211000,00 гривень. У випадку, якщо в поточному тижні кількість банківських днів становить менше пяти, то загальна сума траншів за такий календарний тиждень розраховується пропорційно кількості банківських днів в такому тижні. Позичальник має право повертати суму наданої фінансової допомоги достроково.

Судом досліджено, що Відповідач в період з 12.10.2015 по 24.11.2015 включно мав сплатити 1308200,00 грн, а саме - 31 платіж по 42200,00 грн.

Однак Відповідачем за вказаний період проведено лише 9 платежів на загальну суму 550400,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №398 від 13.10.2015, №401 від 15.10.2015, №411 від 21.10.2015, №416 від 28.10.2015, №428 від 04.11.2015, №441 від 09.11.2015, №469 від 19.11.2015, №475 від 20.11.2015, №481 від 24.11.2015, а також оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №6851 за період з 12.10.2015 по 24.11.2015.

Відтак, в порушення своїх договірних зобовязань Відповідач в повному обсязі та своєчасно грошові кошти не повернув, у звязку з чим Позивач звернувся до суду.

Згідно з ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами для виникнення прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи що Відповідач свої зобов'язання за даним Договором в повному обсязі та своєчасно не виконав, суд зазначає, що Позивач правомірно звернувся до суду.

При цьому, судом встановлено, що під час здійснення провадження у справі Відповідачем добровільно частково сплачено заборгованість, про що вказано в поясненнях Позивача та підтверджено у відзиві Відповідачем, у звязку з чим Позивачем зменшено позовні вимоги і заявлено до стягнення з Відповідача 57800,00 грн основного боргу.

Згідно з правовою позицією, викладеною у п.17 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.10.2006 №01-8/2351 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року та у пункті 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 №01-8/482 Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року, в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір; факт зменшення ціни позову обов'язково відображається господарським судом в описовій частині рішення зі справи; при цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Однак, звертаючись до суду з заявою про зменшення позовних вимог, Позивач помилково здійснив перерахунок часткових проплат, вказавши загальну суму 700000,00 грн, оскільки як вбачається з поданих до суду Позивачем платіжних доручень №482 від 25.11.2015, №492 від 30.11.2015, №499 від 02.12.2015, №508 від 03.12.2015, №516 від 07.12.2015, №533 від 15.12.2015, №539 від 22.12.2015, №544 від 24.12.2015, №12 від 11.01.2016, Відповідачем сплачено на користь Позивача 800000,00 грн.

Відтак, з огляду на сплату простроченої заборгованості Відповідачем після порушення провадження, суд дійшов висновку, що провадження у справі №911/5164/15 в частині стягнення 57800,00 грн простроченої заборгованості на підставі п.11 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України підлягає припиненню.

Пунктом 1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

У звязку з неналежним виконанням Відповідачем своїх грошових зобовязань за Договором Позивач заявляє до стягнення з Відповідача 17234,26 грн пені за загальний період прострочки з 12.10.2015 по 30.12.2015.

Як зазначено в ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В ч.2 ст.217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, як це передбачено ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У відзиві на позов Відповідач зазначає, що є постачальником бакалійної групи товарів на всій території України, та через несвоєчасність розрахунків з Відповідачем у останнього періодично виникає дефіцит грошових коштів для погашення існуючих платежів, тому просить суд не застосовувати до Відповідача пеню або зменшити її розмір, посилаючись на ст.233 Господарського кодексу України та ст.83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на його думку, порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин третім особам, які не беруть участі у правовідносинах між боржником та кредитором, проте повязані з кредитором договірними відносинами.

Згідно з п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу. Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до п.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відтак, посилання Відповідача на скрутне фінансове становище підприємства, яке залежить від третіх осіб (покупців Відповідача) не приймаються судом до уваги, оскільки з огляду на ст.625 Цивільного кодексу України відсутність коштів не є підставою для звільнення Відповідача від виконання зобовязання.

З огляду на вищезазначене, враховуючи майновий стан обох сторін, а також оскільки судом не встановлено виняткових обставин, а розмір пені є незначним в порівнянні з розміром заборгованості Відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, тому, оскільки на думку суду здійснений Позивачем розрахунок пені є вірним, вимога Позивача про стягнення з Відповідача 17234,26 грн пені підлягає задоволенню.

Згідно з ст.33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 17234,26 грн пені є правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою, Відповідачем належним чином не спростованою, а отже такою, що підлягає задоволенню. В частині позовних вимог про стягнення 57800,00 грн основного боргу провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України відшкодування понесених Позивачем витрат по сплаті судового збору покладається судом на Відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 2, 43, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Адвансс (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 35773143) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Український торгівельний дім Белшина (14001, м. Чернігів, Новозаводський р-н, вул. Щорса, буд. 100, код 35237656) 17234,26 грн (сімнадцять тисяч двісті тридцять чотири гривні двадцять шість копійок) пені та 11367,00 грн (одинадцять тисяч триста шістдесят сім гривень) витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі №911/5164/15 в частині вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Адвансс (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 35773143) 57800,00 грн (пятдесят сім тисяч вісімсот гривень) основного боргу припинити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 лютого 2016 року

Суддя О.О. Третьякова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.