КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа№ 910/19814/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко О.М. довіреність № 746 від 31.12.15

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційних скарг Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року

у справі №910/19814/15 (суддя Балац С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім"

про стягнення 56 942,03 грн.-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "АК "Київводоканал" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСББ "Білий дім" про стягнення 56 942,03 грн. (а.с.4-8).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі №910/19814/15 позов задоволено повністю (а.с.76-81).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, ОСББ "Білий дім" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19814/15 від 30 вересня 2015 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення (а.с.89-91).

26 жовтня 2015 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу ОСББ "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19814/15 від 30 вересня 2015 року повернуто без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України (а.с.86).

05 листопада 2015 року від ОСББ "Білий дім" повторно надійшла апеляційна скарга на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19814/15 від 30 вересня 2015 року (а.с.97).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСББ "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19814/15 від 30 вересня 2015 року повернуто без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України (а.с.94-95).

23 листопада 2015 року, ОСББ "Білий дім" повторно звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/19814/15 від 30 вересня 2015 року.

Розпорядженнями секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 25 листопада 2015 року для розгляду апеляційної скарги ОСББ "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі №910/19814/15 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі - головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2015 року апеляційну скаргу у справі №910/19814/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Рудченко С.Г., справу призначено до розгляду на 15 грудня 2015 року.

15 грудня 2015 року представником Відповідача подано клопотання про перенесення дати розгляду справи ( а.с. 121).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15 грудня 2015 року задоволено клопотання представника Відповідача, розгляд справи № 910/19814/15 відкладено на 12 січня 2016 року на підставі статті 77 ГПК України.

У судовому засіданні 12 січня 2016 року оголошено перерву до 26 січня 2016 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 26 січня 2016 року у зв'язку з перебуванням судді Рудченка С.Г. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги у справі №910/19814/15 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26 січня 2016 року апеляційну скаргу у справі №910/19814/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

У судовому засіданні 26 січня 2016 року оголошено перерву до 09 лютого 2016 року.

Представник ПАТ "АК "Київводоканал" в судовому засіданні 09 лютого 2016 року надав суду пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі №910/19814/15 без змін.

Представник ОСББ "Білий дім" в судове засідання 09 лютого 2016 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про повідомлення щодо оголошення перерви (відкладення) відповідно до ст. 77 ГПК України від 26.01.2016 р. (а.с. 150) та протоколом судового засідання від 26.01.2016 р. (а.с. 151).

У судовому засіданні від 09 лютого 2016 року колегією суддів розглянуто клопотання Відповідача від 08 лютого 2016 року про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представника Відповідача не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника Відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Між ВАТ "АК "Київводоканал", найменування якого змінено на ПАТ "АК "Київводоканал", як постачальником (далі - Позивач) та ОСББ "Білий дім", як абонентом, (далі - Відповідач) укладено Договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 11.11.2004 р. № 05244/4-02 (далі - Договір) (а.с. 10-11).

Відповідно до пункту 1.1 Договору: «Цей договір укладається у відповідності із Законом України "Про питну воду і питне водопостачання". За цим договором постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абоненту дозволу на скид стічних вод у систему каналізацій м. Києва, приймати від нього стічні води у систему каналізацій м. Києва відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Києва (далі - Місцеві правила), а Абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах Договору, дотримуватися порядку користування питною водою з комунальних водопроводів і приймання стічних вод, що встановлені Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 22.07.1994 р. № 165/374 (в подальшому - Правила користування), Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції 26.04.2002 р. за № 403/6691 (а подальшому - Правила приймання), а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за Договором.»

Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України №65 від 01.07.1994 року, втратили чинність 18.10.2008 року у зв'язку з набуттям чинності Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 року №190 (надалі - Правила №190).

Згідно п. 2.1.1. Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється: «за показаннями лічильника, зареєстрованого у постачальника, окрім випадків, передбачених Правилами №190. У випадку наявності у абонента декількох об'єктів водоспоживання облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника. В разі технічної неможливості встановлення лічильника кількість поставленої для поливу води може визначатися за узгодженим з постачальником розрахунком на підставі наданих абонентом офіційних документів, якими визначена площа поливу.»

Пунктом 2.1.2. Договору визначено, що зняття показань з лічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно з графіком обслуговування постачальника. Для абонента із стабільним об'ємом водоспоживання (до 30 м. куб. із незначним коливанням) зняття показань з лічильника може здійснюватися постачальником поквартально, при цьому останній направляє абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальником від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, зняті постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

Як визначено п. 2.1.3. Договору якщо лічильник не працює не з вини абонента кількість поставленої води визначається, виходячи із середньодобової витрати абонента, яка визначається за показаннями працюючого лічильника в останні два розрахункові місяці. У випадку, коли лічильник працював менше двох місяців, кількість води визначається за її середньодобовою витратою не менше 10-ти днів. Облік води за таким порядком здійснюється до встановлення працюючого (повіреного) лічильника, перерахунки за відповідний період не проводяться.

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до Правил № 190 та Місцевих правил (п. 2.1.4 Договору).

Облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов'язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10 числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою позивача) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг (за встановленою позивачем формою) та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до позивача із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту Договору, облікові дані постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими відповідачем (п. 2.1.6 Договору).

Постачальник щомісячно направляє банківській установі абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за поставлену воду та прийняті стічні води відповідно до встановлених тарифів. Тарифи на послуги з водопостачання та водовідведення встановлюються уповноваженими органами відповідно із чинним законодавством та не підлягають узгодженню сторонами. В разі зміни тарифів у період дії Договору постачальник доводить абоненту нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до Договору стосовно строків їх введення та розмірів (п. 2.2.1 Договору).

У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента письмово повідомити про це постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акта. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною (п. 2.2.5 Договору).

Постачальник зобов'язується забезпечувати абоненту постачання питної води, якість якої відповідає ГОСТ 2874-82 "Вода питна" до його водопровідного вводу (п. 3.1.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1.2 постачальник приймає від абонента стічні води на умовах цього договору, визначає у строки, встановлені графіком обслуговування лічильників абонента, кількість наданої абоненту води та прийнятих від нього стоків у міську каналізаційну мережу.

Абонент зобов'язується сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг на умовах Договору (п. 3.3.5 Договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання та діє один рік. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його припинення. Відносини сторін до укладення нового договору регулюються Договором (пункт 7.1 Договору).

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Колегією суддів встановлено, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2.2 Договору встановлено, що у розрахункових документах зазначаються вартість та кількість наданих послуг за відповідний період, а також розмір чинних тарифів. Оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п'ятиденний термін з дня направлення постачальником платіжного документа до банківської установи абонента. За згодою постачальника оплата може здійснюватися іншими способами, що не суперечать чинному законодавству України. В разі утворення боргу оплата, що надходить від абонента, незалежно від зазначеного в платіжному документі призначення платежу першочергово зараховується постачальником в погашення боргу.

Положеннями ч. 2 ст. 23 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" встановлено, що підприємства питного водопостачання зобов'язані, зокрема, забезпечити виробництво та постачання споживачам питної води відповідно до умов договору, а споживачі питної води, у свою чергу, зобов'язані, у тому числі, своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до п. 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

На підтвердження надання послуг на суму 48 615,84 грн., позивачем надано зведені тристоронні акті за спожитий обсяг холодної води на підігрів та теплової енергії для потреб гарячого водопостачання (а.с. 63-65), а також реєстри дебетових повідомлень (розшифровки рахунків абонентів та платіжні вимоги доручення), що підтверджують виставлення рахунків до банківської установи відповідача (а.с. 33-62).

У платіжних вимогах-дорученнях зазначено, що призначення платежу за кодом абонента 2-50671 визначено за воду та каналізацію за договором № 05244/4-02 від 11.11.2014 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що відповідачу було відкрито код абонента 2-50671 для здійснення розрахунків за питну воду (для потреб гарячого водопостачання) та відповідний об'єм стоків (а.с. 117).

З розшифровок рахунків абонента ОСББ "Білий дім" вбачається, що вказані рахунки виставлені за кодом абонента 2-50671, тобто за послуги з постачання питної води для підігріву та відведення її стоків.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем позивачу не було сплачено за послуги з постачання питної води для підігріву та відведення її стоків.

Пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року №190, зареєстрованих в Мінюсті 07.10.2008 року за №936/15627, передбачено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Згідно із п. 3.1 вказаних Правил розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються на основі показів засобів обліку.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Частиною четвертою ст. 26 наведеного Закону встановлено, що у разі, якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог цієї статті.

Позивачем заявлено до стягнення суму боргу за договором за період з 01.07.2012 року по 30.06.2014 рік у розмірі 48 615,84 грн. та при цьому, відповідно до розрахунку заборгованості позивача, вказана заборгованість включає у себе заборгованості за поставку питної води, яка йде на підігрів на суму 27 334,94 грн. та стоків на суму 21 280,90 грн. (а.с. 12-14).

У відповідності до пункту 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Отже, відповідно до пункту 3.13 вищезазначених Правил розрахунок за спожиту питну воду, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання, повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду (яку законодавець також називає енергією).

Тобто, саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач, при цьому саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Вищого господарського суду України від 03.03.2011 у справі № 42/230, від 10.03.2011 у справі № 7/222.

При цьому, споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише у тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно підігріває її до стану гарячої води.

Однак, відповідач не має в повному господарському віданні, оперативному управлінні, користуванні, концесії чи на балансі бойлери, теплові пункти, котельні. А відтак, відповідач не є балансоутримувачем зазначених бойлерів. Зворотного позивачем суду доведено не було. При цьому, умови укладеного між сторонами договору передбачають постачання позивачем відповідачу питної води, і не містять зобов'язань відповідача оплачувати вартість води, яка буде постачатись йому з теплових пунктів, які не знаходяться на його обліку, у вигляді гарячої води. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості холодної води, яка була поставлена позивачем на теплові пункти для підігріву в сумі 27 334,94 грн. слід відмовити, а рішення суду першої інстанції в цій частині змінити.

Крім того, код 2-05671 включає в себе як послугу з постачання питної води, що йде на підігрів, так і послугу з приймання стічних вод (стоки).

Умовами укладеного сторонами Договору передбачено не лише надання послуг з постачання питної води, але і приймання каналізаційних стоків, які не перевищують граничнодопустимих концентрацій шкідливих речовин.

Пунктом 1.4 Правил користування № 190 визначено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мінюсті 26.04.2002 за № 403/6691 (далі - Правила приймання № 37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з п. 1.2 Правил приймання № 37, останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства).

Як визначено п. 1.4 Правил приймання № 37, абонент Водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з Водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації.

Стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Відповідно до п. 2.4 вказаних Правил приймання, підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги.

Отже, надання послуг із приймання стічних вод (у тому числі, гарячого водопостачання) регулюється умовами укладеного сторонами Договору, а вартість таких послуг підлягає оплаті абонентом (яким є відповідач) на користь Водоканалу (позивача).

Підтвердженням надання послуг по водовідведенню стоків гарячої води є підписані позивачем та відповідачем зведені тристоронні акті за спожитий обсяг холодної води на підігрів та теплової енергії для потреб гарячого водопостачання (а.с. 63-65), згідно яких за період з 01.07.2012 р. по 30.06.2014 р. відповідачем використано 15 288 куб. м. гарячої води, відповідно кількість стоків гарячої води складає 15 288 куб. м. Тариф на стоки за вказаний період складав 1,392 грн.. Отже заборгованість відповідача за стоки гарячої води період з 01.07.2012 р. по 30.06.2014 р. складає 21 280 грн. 90 коп. (із розрахунку 15 288 куб. м. х 1,392 грн.)

Оскільки факт наявності заборгованості за приймання стічних вод, в тому числі і приймання стоків питної води, що використовується для приготування гарячої води у відповідача перед позивачем доведений, документально обґрунтований і відповідачем не спростований, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані у період з 01.07.2012 р. по 30.06.2014 р. відповідачеві послуги загальною вартістю 21 280,90 грн. за приймання стічних вод, в тому числі і приймання стоків питної води, що використовується для приготування гарячої підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає залишенню без змін.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені в сумі 1 404,48 грн. та штрафу в сумі 2 430,80 грн., колегія суддів відзначає наступне.

Частина 1 статті 261 ГК України встановлює, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договорами.

Згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у разі порушення строків виконання зобов'язання по оплаті за надані послуги, абонент сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

За безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 5 відсотків від суми, яку відмовився сплатити (п. 4.6 Договору).

Оскільки позивачем розрахунки пені та штрафу здійснені з урахуванням суми боргу щодо оплати послуг з постачання питної води, що йде на підігрів, відносно яких у відповідача не існувало обов'язку з їх оплати, що було встановлено вище, колегія суддів, здійснивши додаткові розрахунки пені та штрафу, дійшла висновку про задоволення вказаних вимог частково, а саме: пені у сумі 614, 79 грн., штраф - 1 064,05 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позивачем розрахунки штрафних санкцій також здійснені з урахуванням суми боргу щодо оплати послуг з постачання питної води, що йде на підігрів, відносно яких у відповідача не існувало обов'язку з їх оплати, колегія суддів, здійснивши додаткові розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, дійшла висновку про задоволення вказаних вимог частково, а саме: інфляційних втрат у сумі 2 259,31 грн., 3 % - 593,23 грн.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти до висновку про неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, та невідповідність висновків викладених у рішення місцевого господарського суду, обставинам справи, а отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі №910/19814/15 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі № 910/19814/15 підлягає зміні.

Згідно ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково (на 54,67 % ) апелянту належить відшкодувати за рахунок Позивача судовий збір у сумі 1098,7 грн. (2009,7 грн.*54,67%).

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п.4 ч.1 ст. 103, п. п. 1, 3 ст. 104 та ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" на рішення Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі №910/19814/15 задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 30 вересня 2015 року у справі №910/19814/15 змінити та викласти у наступній редакції:

"І.Позов задовольнити частково.

ІІ. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (02140, м. Київ, вул. М. Гришка, буд. 10; ідентифікаційний код 25397398) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 03327664):

· заборгованість за стоки гарячої води в період з 01.07.2012 р. по 30.06.2014 р. в сумі 21 280 (двадцять одну тисячу двісті вісімдесят) грн. 90 коп.;

· пеню в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 79 коп.;

· штраф в сумі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 05 коп.;

· 3 % річних в сумі 593 (п'ятсот дев'яносто три) грн. 23 коп.;

· інфляційні втрати в сумі 2 259 (дві тисячі двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 31 коп.;

· витрати по сплаті судового збору в сумі 828 (вісімсот двадцять вісім) грн. 18 коп.

ІІІ.В решті позовних вимог відмовити."

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 03327664) на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Білий дім" (02140, м. Київ, вул. М. Гришка, буд. 10; ідентифікаційний код 25397398) судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції у сумі 1 098 (одна тисяча дев'яносто вісім) грн. 70 коп.

4.Після набрання рішенням законної сили доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.

5.Справу №910/19814/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

А.О. Мальченко