донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.02.2016 справа № 908/4824/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Бойченка К.І., Чернота Л.Ф.
за участю представників сторін від позивача від відповідача Верба В.В., за довіреністю; Ніколенко М.М., за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від29.10.2015 р. (підписано 04.11.2015 р.)
у справі№ 908/4824/15 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя
до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя
простягнення пені у розмірі 1 059 532,93 грн.
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року до господарського суду звернулось "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя (Відповідач) про стягнення пені у розмірі 1 059 532,93 грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 р. позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 1 059 532,93 грн.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на безпідставність нарахування пені через несвоєчасність надання відповідачем товаросупровідних документів, а також на те, що накладні підписані не уповноваженими особами.

Крім того заявник посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про зменшення пені.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 18.11.2015р. було змінено склад судової колегії, суддю Марченко О.А. було змінено на суддю Колядко Т.М.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 28.12.2015р. було змінено склад судової колегії, суддю Колядко Т.М. було змінено на суддю Бойченка К.І.

У судовому засіданні 11.01.2016 року оголошувалась перерва до 08.02.2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду - законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2014р. між сторонами укладений договір поставки № 11-15/19 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого, позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідача, а відповідач - прийняти та оплатити у відповідності до п. 3.3 Договору феросплави (товар), протягом строку з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., на умовах, у кількості та строки, зазначені в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 2.1.1 Договору, датою поставки товару та моментом переходу права власності вважається дата оформлення позивачем накладної перевізника (позивача), при спільному прийманні та визначення ваги на станції позивача, підтверджена сертифікатом якості позивача.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що відповідач проводить оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позивача протягом 30-ти банківських днів з дати поставки товару.

Згідно п. 3.8 Договору, позивач шляхом факсимільного та/або електронного зв'язку, передає відповідачу протягом 2-х робочих днів з дати постачання товару рахунок на відвантажений товар, з наступним наданням оригіналів протягом 5-ти календарних днів з дати постачання товару та при наявності підписаної обома сторонами Специфікації, наступні документи:

- рахунок позивача, оформлений, відповідно до вимог п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку" від 24.05.1995р. № 88;

- сертифікат якості;

В день виникнення у позивача податкових зобов'язань по ПДВ по операціях, здійснених на виконання даного договору:

- виписати відповідачу податкову накладну у відповідності з вимогами ст.ст. 187, 201 Податкового кодексу України.

Сторонами до Договору було укладено специфікації, якими погоджені найменування, кількість, ціна, загальна сума, умови оплати, поставки та строк поставки товару: № 1 від 12.01.2015р., № 2 від 02.02.2015р., № 3 від 12.01.2015р., № 4 від 02.03.2015р., № 5 від 23.03.2015р., № 6 від 30.03.2015р., № 7 від 28.04.2015р., № 8 від 29.04.2015р. (в редакції Додаткової угоди від 26.05.2015р.) та № 9 від 03.06.2015р.

У відповідності до вказаних специфікацій, на виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу продукцію, що підтверджується наявними в матеріалах справи накладними (т. 1, а.с. 131-221), рахунками (т. 1, а.с. 59-130).

Відповідач свої зобов'язання щодо проведення оплати поставленого товару виконав з порушенням передбаченого п. 3.3 Договору строку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГК України).

У відповідності до норм ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У зв'язку з виконанням відповідачем свого зобов'язання по оплаті поставленого товару з порушенням передбаченого п. 3.3 Договору строку позивач звернувся до господарського суду із вимогою про стягнення з відповідача пені в сумі 1 059 532,93 грн. на підставі п. 7.6 Договору.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 7.6 Договору, у разі порушення строків поставки передбачених цим договором постачання у пункті 3.3, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді, за кожен день прострочення оплати.

Судовою колегією перевірено наданий позивачем розрахунок суми пені, що стягнута судом першої інстанції, та визнано його частково невірним, через включення до періодів нарахування сум заборгованості днів, в які проводилась їх часткова оплата, а також днів, які є останнім днем строку на оплату.

Стягуючи пеню в даній справі у сумі 1 059 532,93 грн., суд першої інстанції не дослідив докладного розрахунку пені у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Позивачем наданий до апеляційної інстанції розрахунок пені на суму 986 074,49 грн. в межах заявлених вимог із усунутими вищенаведеними недоліками, який визнається судовою колегією обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.

Наданий відповідачем контррозрахунок пені від 05.02.2016р. судовою колегією до уваги не приймається, оскільки з періоду нарахування безпідставно виключені вихідні та святкові дні.

За таких підстав рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 73 458,44грн., як таке, що не відповідає обставинам справи в частині визначення періоду прострочення заборгованості.

Щодо доводів відповідача про несвоєчасність надання позивачем документів, зазначених в п. 3.8 Договору, судова колегія вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 666 ЦК України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК України).

Представник відповідача проти факту отримання товару від позивача не заперечував.

Крім того, за умовами розділу 4 Договору, приймання продукції мало здійснюватися відповідачем з дотриманням вимог "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості" № П-6, затв. постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. та "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості" № П-7, затв. постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р.

Згідно п. 12 "Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю" № П-6, приймання продукції за кількістю здійснюється по транспортним та товаросупровідним документам (рахунку-фактурі, специфікації, опису, пакувальним ярликам тощо) відправника (виробника). Відсутність вказаних документів або деяких із них не зупиняє приймання продукції. В цьому випадку складається Акт про фактичну наявність продукції і в акті вказується, які документі відсутні.

Оскільки при прийманні продукції відповідачем жодних актів про некомплектність продукції та відсутність супровідних документів не складалося і іншого відповідачем не доведено, судова колегія вважає, що це свідчить про передання відповідачу останніх у повному обсязі та вчасно.

Крім того, оскільки представник відповідача проти факту отримання товару від позивача не заперечував судова колегія необґрунтованими твердження відповідача, що накладні підписані нібито не уповноваженими особами.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що викладені відповідачем у клопотанні про зменшення розміру пені обставини не спростовують факт наявності його вини у простроченні виконання грошового зобов'язання та не звільняють останнього від належного виконання умов укладеного Договору щодо здійснення оплати за товар в установлені строки.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 р. у справі № 908/4824/15 слід скасувати в частині стягнення з відповідача неустойки у розмірі 73 458,44 грн., а також розподілу судових витрат через невідповідність висновків обставинам справи.

В скасованій частині слід прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 73 458,44 грн. через часткову безпідставінсть визначеного позивачем періоду прострочення оплати боргу.

В іншій частині рішення господарського суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у сумі 19 721,49 грн., з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 616,09 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 р. у справі № 908/4824/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя про стягнення пені в розмірі 73 458,44 грн.

В скасованій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя про стягнення пені в розмірі 73458,44 грн. відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) 986 074,49 грн. - пені, 19 721,49 грн. - судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 29.10.2015 року у справі № 908/4824/15 - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 616,09 грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

Л.Ф. Чернота

Надр.5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. до справи

4. ДАГС

5. ГС