ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 904/414/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової Т.В.
суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Дроботової Т.Б.
розглянувши у судовому засіданні за участю представників сторін: позивача: ОСОБА_4- дов. від 13.02.15, відповідача: Ягодка Н.Г. - дов. від 04.02.15,

касаційну скаргуПриватного підприємця ОСОБА_6
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.11.15
у справі№904/414/15 Господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПриватного підприємця ОСОБА_6
доКриворізької міської ради Дніпропетровської області
провизнання незаконним і скасування рішення
Для розгляду касаційної скарги у цій справі 20.01.16 визначено колегію суддів у складі: Добролюбової Т.В. - головуючого, Гоголь Т.Г., Дроботової Т.Б.

У судовому засіданні 04.02.16 оголошувалася перерва до 09.02.16.

Приватний підприємець ОСОБА_6 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №2473 від 29.01.14 "Про розгляд звернення фізичної особи - підприємця ОСОБА_6". Позивач посилався на те, що внаслідок прийняття радою оскаржуваного рішення він позбавляється можливості для подальшого врегулювання земельних відносин із Криворізькою міською радою; що це рішення порушує права та законні інтереси позивача щодо використання земельних ділянок для підприємницької діяльності та оформлення права користування ними на умовах оренди.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.06.15 (судді: Рудь І.А., Назаренко Н.Г., Татарчук В.О.) в позові відмовлено. Господарський суд виходив з того, що оскаржуване рішення Криворізької міської ради від 29.01.14 №2473 прийнято в межах її компетенції та є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), який застосовується одноразово та породжує права та обов'язки у суб'єкта, якому він адресований; що іншим рішенням Криворізької міської ради від 25.03.15 №3538 були скасовані пункти 2, 3 оскаржуваного рішення від 29.01.14 №2473. Суд не установив підстав, з якими закон пов'язує визнання недійсним акта органу місцевого самоврядування.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.11.15 (судді: Сизько І.А., Герасименко І.М., Кузнецова І.Л.) перевірене рішення місцевого господарського суду залишено без змін з тих же підстав.

Приватний підприємець ОСОБА_6 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою (з урахуванням доповнень), в якій просить скасувати рішення і постанову у справі та прийняти нове рішення про задоволення позову. Скаржник посилається на порушення судами приписів статті 21 Цивільного кодексу України, статей 50, 51, 52 Земельного кодексу України, статей 42, 32, 33, 35 Господарського процесуального кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.96 №9. Він вважає, що спірне рішення ради порушує його права щодо використання земельних ділянок для підприємницької діяльності та оформлення права користування ними на умовах оренди. На його думку, судами невірно установлені обставини справи і оцінені докази у справі.

Від позивача судом отримано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить судові акти у справі залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Вищий господарський суд України, заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г., пояснення представників сторін, переглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами приписів законодавства відзначає наступне.

Господарськими судами установлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Криворізької міської ради від 19.08.09 №3416, окрім іншого, було затверджено підприємцю ОСОБА_6 проекти землеустрою з відведення земельних ділянок для розміщення існуючого кафе з літнім майданчиком на АДРЕСА_1, і будівництва молодіжного кафе замість існуючого літнього майданчика-навісу на АДРЕСА_2; та надано їй в оренду для використання земельні ділянки рекреаційного призначення: а саме: площею 0,123 га терміном на 5 років для розміщення існуючого кафе з літнім майданчиком на АДРЕСА_1 , за рахунок земель раніше наданих їй на підставі договору оренди земельної ділянки від 21.07.08 №43 (0,07 га); рекреаційного призначення, раніше наданих комунальному закладу "Палац культури імені Артема" на підставі Державного акта на право постійного користування землею від 14.11.00 №494 (0,0530 га); а також площею 0,0300 га, терміном на 2 роки для будівництва молодіжного кафе замість існуючого літнього майданчика-навісу на АДРЕСА_2 за рахунок земель рекреаційного призначення, раніше наданих комунальному закладу "Палац культури імені Артема" на підставі державного акта на право постійного користування землею від 14.11.00 №494. Господарські суди також установили, що 17.12.13 Приватний підприємець ОСОБА_6 звернулась до Криворізької міської ради із заявою, в якій просила привести положення рішення Криворізької міської ради від 19.08.09 №3416 "Про затвердження проектів землеустрою, технічної документації, вилучення, припинення права постійного користування землею та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1, і АДРЕСА_2, в оренду та постійне користування" у відповідність до рішень Господарського суду Дніпропетровської області, Дніпропетровського апеляційного господарського суду, Вищого господарського суду України у справі №21/5005/3257/2012. За результатами розгляду звернення підприємця ОСОБА_6 Криворізькою міською радою 29.01.14 було прийнято рішення №2473, яким вирішено вважати безпідставними та необґрунтованими вимоги Приватного підприємця ОСОБА_6 щодо внесення змін до рішення міської ради від 19.08.09 №3416 "Про затвердження проектів землеустрою, технічної документації, вилучення, припинення права постійного користування землею та надання земельних ділянок на АДРЕСА_1, і АДРЕСА_2, в оренду та постійне користування", викладені в зверненні (пункт 1); направити підприємцю ОСОБА_6 проекти договорів оренди земельних ділянок для розгляду та підписання, відповідно до чинного законодавства України, та залишити категорію земельних ділянок без змін, а саме: землі рекреаційного призначення (пункт 2); Управлінню земельних ресурсів разом з юридичним управлінням виконкому міської ради у разі подальшого ухилення суб'єкта господарювання від укладання договорів оренди земельних ділянок, ужити заходів щодо використання суб'єктом господарювання зазначених земельних ділянок у відповідності до чинного законодавства України (пункт 3); контроль за виконанням рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань регулювання земельних відносин, планування та забудови міста, міської комунальної власності, координацію роботи - на першого заступника міського голови (пункт 4). В подальшому, як установили суди, з підтвердженням матеріалами справи, рішенням Криворізької міської ради №3538 від 25.03.15, винесеним за результатами розгляду звернення Приватного підприємця ОСОБА_6 від 03.02.15, було скасовано пункти 2 та 3 оскаржуваного рішення Криворізької міської ради від 29.01.14 №2473 "Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_6". У цьому ж рішенні рада зазначила про необхідність підприємцю в тримісячний термін привести використання земельних ділянок (площами 0,03 га, на АДРЕСА_2, та 0,123 га на АДРЕСА_1) у відповідність до встановленого цільового призначення - землі рекреаційного призначення. В процесі розгляду спору господарські суди установили, з підтвердженням матеріалами справи, що оскаржуване у даній справі рішення було прийняте радою в межах наданих їй законом повноважень. Водночас суди не установили порушень закону, які є підставою для визнання незаконним і скасування спірного акта органу місцевого самоврядування. Як убачається з матеріалів справи, предметом даного судового розгляду є вимога Приватного підприємця ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення Криворізької міської ради №2473 від 29.01.14 "Про розгляд звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_6". Ухвалюючи судові акти у справі, господарські суди дійшли висновку про необґрунтованість цього позову. Відповідно до приписів статті 13 Конституції України землі є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статті 19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з приписами статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (стаття 26 названого Закону). Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти в формі рішень. За приписами статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Тобто підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства і визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також порушення у зв'язку з цим прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Господарські суди попередніх інстанцій установили, з підтвердженням матеріалами справи, що оскаржуване рішення №2473 від 29.01.14 було прийнято радою в межах компетенції та наданих їй законом повноважень. Водночас господарськими судами не установлено невідповідність оскаржуваного акта органу місцевого самоврядування вимогам законодавства, та, відповідно, порушень закону, які є підставою для його скасування, як незаконного. Згідно з приписами частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази, додатково перевіряти їх. Враховуючи те, що судами не установлені обставини, з якими законодавство пов'язує визнання незаконним оскаржуваного рішення ради, висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову визнаються обґрунтованими. Доводи касаційної скарги зазначеного не спростовують, а тому не дають підстав для скасування судових актів у справі та задоволення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.11.15 у справі №904/414/15 залишити без змін.

Касаційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Головуючий суддя Т. Добролюбова

Судді Т. Гоголь

Т.Дроботова