ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"04" лютого 2016 р. Справа № 911/5127/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерконтиненталь-Україна

до Публічного акціонерного товариства Радикал Банк

про стягнення 248438,00 грн. та визнання недійсним меморіального ордеру

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання: Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 11.01.2016 р.)

ОСОБА_2 (довіреність № 19/11 від 19.11.2015 р. );

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 3321/15 від 13.11.2015 р.).

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа № 911/5127/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерконтиненталь-Україна до Публічного акціонерного товариства Радикал Банк.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ Інтерконтиненталь-Україна просило суд про повернення безпідставно набутого майна, а саме про стягнення з відповідача 248438,00 грн. грошових коштів, які були списані відповідачем з рахунку позивача на погашення пені та штрафів за кредитним договором № КЛ-7237/1-978/980 від 30.10.2013 р.

Розгляд справи відкладався.

14.01.2016 р. до господарського суду Київської області було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач, зокрема, просив суд залучити як відповідача-2 уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Радикал Банк ОСОБА_4, обґрунтовуючи це тим, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4, відповідно до ст. 2 ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

На переконання позивача, з метою належної реалізації права позивача на захист, відповідно до ст. 24 ГПК України необхідним є залучення до участі у справі ще одного відповідача, а саме - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Радикал Банк, оскільки саме нею було прийнято незаконне, на думку позивача, рішення щодо списання коштів позивача в рахунок штрафів та пені у вигляді розпорядження, у звязку з чим позивач просив суд визнати незаконним розпорядження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Радикал Банк № 30/15 від 29.10.2015 р. щодо списання пені та штрафів в розмірі 248437,97 грн. з ТОВ Інтерконтиненталь-Україна та визнати недійсним меморіальний ордер ПАТ Радикал Банк № 121 від 29.10.2015 р. щодо списання пені та штрафів в розмірі 248437,97 грн. з ТОВ Інтерконтиненталь-Україна.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі в господарському суді позивачами і відповідачами можуть бути юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

Як визначено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам, з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, за таких умов: - участь у спорі суб'єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно з п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з: приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації, а також спори зі справ, що виникають з корпоративних відносин. З огляду на приписи частини 2 статті 1 та статті 12 ГПК зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 179 Господарського кодексу України унормовано, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Позивач просив суд залучити до участі у справі як відповідача-2 уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Радикал Банк, яка не є субєктом господарювання, а є фізичною і, водночас, посадовою особою, у той час як спір у даній справі за своєю правовою природою не є ані корпоративним, ані повязаним з приватизацією державного та комунального майна, у звязку з чим уповноважена особа Фонду не може виступати в якості відповідача-2 у даній справі.

З урахуванням викладеного, судом відмовлено у залученні в якості відповідача-2 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Радикал Банк, і, відповідно, позовні вимоги розглядаються судом в наступній редакції: про стягнення з відповідача 248438,00 грн. грошових коштів та визнання недійсним меморіального ордеру ПАТ Радикал Банк № 121 від 29.10.2015 р. щодо списання пені та штрафів в розмірі 248437,97 грн. з ТОВ Інтерконтиненталь-Україна.

04.02.2016 р. до господарського суду Київської області ТОВ Інтерконтиненталь-Україна було подано заяву б/н від 04.02.2016 р. про зменшення та уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд визнати незаконним розпорядження відповідача-2 - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ Радикал Банк № 30/15 від 29.10.2015 р. щодо списання пені та штрафів в розмірі 248437,97 грн. з ТОВ Інтерконтиненталь-Україна, а також визнати недійсним меморіальний ордер ПАТ Радикал Банк № 121 від 29.10.2015 р. щодо списання пені та штрафів в розмірі 248437,97 грн. з ТОВ Інтерконтиненталь-Україна.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Крім того, відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р., ГПК, зокрема, статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

За вказаних вище обставин суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви б/н від 04.02.2016 р., а саме - про визнання недійсним меморіального ордеру ПАТ Радикал Банк № 121 від 29.10.2015 р. щодо списання пені та штрафів в розмірі 248437,97 грн. з ТОВ Інтерконтиненталь-Україна.

Водночас, згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як зазначено у п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, тощо). Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього.

Як встановлено судом, відповідачем у процесі розгляду справи було змінено призначення платежу щодо списання коштів у розмірі 248437,97 грн., у звязку з чим вимога позивача в цій частині була виконана ПАТ Радикал Банк, і спір, відповідно, вичерпано.

Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

З урахуванням викладеного, провадження у справі в частині стягнення 248437,97 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутності предмету спору.

Крім того, у судовому засіданні 04.02.2016 р. належним чином уповноваженим представником позивача було подано заяву б/н від 04.02.2016 р. про відмову від позовних вимог в частині визнання недійсним меморіального ордеру ПАТ Радикал Банк № 121 від 29.10.2015 р.

У судовому засіданні 04.02.2016 р. представники сторін зазначили про фактичну відсутність спору у даній справі станом на час її розгляду.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Водночас частиною шостою тієї ж статті 22 ГПК України передбачено, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі (частина четверта ст. 78 ГПК України).

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

З огляду на викладене, враховуючи, що дії ТОВ Інтерконтиненталь-Україна щодо відмови від позову у даній справі в частині визнання недійсним меморіального ордеру ПАТ Радикал Банк № 121 від 29.10.2015 р. не суперечать вимогам законодавства, не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд дійшов висновку щодо прийняття відмови Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерконтиненталь-Україна від позову про визнання недійсним меморіального ордеру ПАТ Радикал Банк № 121 від 29.10.2015 р., у звязку з чим провадження у даній справі в цій частині також підлягає припиненню.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо припинення провадження у даній справі.

Керуючись ч. 2 ст. 49, п. 1-1, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 911/5127/15 припинити.

Суддя В.М. Бабкіна