КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 910/27335/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Громак В.О.

від позивача не з'явився;

від відповідача не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"

на рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року

по справі № 910/27335/15 (суддя - Паламар П.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова"

про відшкодування шкоди, ціна позову 50 000 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 01.12.2015 року позов задоволено повністю.Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 50000 грн. шкоди, 1218 грн.витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2015 року по справі № 910/27335/15 та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з'ясовані обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, не взято до уваге те, що ні винний водій ОСОБА_2, ні страхувальник ТОВ «ОТП Лізинг», письмово не повідомили страховика АТ «СК «Нова» про ДТП у встановлений законодавством строк.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" прийнято до провадження.

Приватне акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду м. Києва від 01.12.2015 року у справі № 910/27335/15 без змін, з підстав викладених у відзиві, крім того позивач просить розглядати справи без участі представника.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Нова" своїх представників в судове засідання не направило, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Разом з цим, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду хоче звернути увагу апелянта на положення статті 22 Господарського процесуального кодексу України, за якою сторони мають добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Не з'явлення в судове засідання свідчать про штучне затягування судового процесу, що суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням обставин конкретної справи може розцінюватись господарським судом як зловживання процесуальними правами.

За таких обставин справа розглядається за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

02.09.2014 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТзОВ «Транс - Сервіс був укладений договір добровільного страхування наземних ранспортних засобів №28-1301-000372/00593, предметом якого є страхування транспортного засобу «ДАФ д.р.НОМЕР_4./а.с.6-7/.

02.04.2015 року на 5-му кілометрі автодороги ПСО, що у Бориспільському районі Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Даф, д.н. НОМЕР_1, з напівпричепом Бодекс, д.н. НОМЕР_3, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-сервіс-1" під керуванням ОСОБА_3, та "Вольво", д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Заначене підтверджується довідкою Бориспільського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 7/715-01 від 02.04.2015 р. та постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15.07.2015 р. у справі № 684/552/15-п./а.с.13-14, 28/.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Даф, д.н. НОМЕР_1, та його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 215742,61 грн. розмір якої визначено на підставі ремонтної калькуляції № ЗСКА-4330 від 28 квітня 2015 р./а.с.17-21/.

Позивач, як страховик виплатив власнику пошкодженого автомобіля "Даф" відповідно до умов укладеного з ним договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-1301-00372/00593 від 02.09.2014 р. страхове відшкодування в розмірі 170449,47 грн./а.с.33/.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, котра одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_4 підтверджується постановою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 15.07.2015 р. у справі № 684/552/15-п, якою провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв'язку з перебігом строку притягнення до адміністративної відповідальності, що не заперечує його вину у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як володільця автомобіля "Вольво", д.н. НОМЕР_2, була застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6508896 на підставі Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідачем.

Відповідно до пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники ДТП зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання ДТП.

Посилання відповідача на те, що страховика не повідомлено письмово про ДТП у встановлені законодавством строке не приймається до уваги Київським апеляційним господарським судом, оскільки, вказана норма не містить підстав для відмови у задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум коштів у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Підпунктом 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пп.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Тобто зазначена стаття передбачає наявність у страховика права на пред'явлення регресного позову, а не відсутність його права.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господасрького суду міста Києва від 01.12.2015 року у справі № 910/27335/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 01.12.2015 року у справі № 910/27335/15залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2.Матеріали справи №910/27335/15повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова