ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 910/12710/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіГончарука П.А.,
суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіСтратієнко Л.В.,
за участю представників сторін
від позивачаДябняк М.В., Куценко О.О.
від відповідача Козлов О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 року
у справі№ 910/12710/14 Господарського суду міста Києва
за позовомНаціонального технічного університету України "Київський політехнічний інститут"
доПублічного акціонерного товариства "Київенерго"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, -
Товариства з обмеженою відповідальністю "Столиця"
провизнання незаконним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут" (далі - НТУУ "КПІ", позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - ПАТ "Київенерго", відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення засідання комісії по розгляду акта про порушення № 30162 від 07.04.2014 року, що оформлене протоколом № 557 від 05.06.2014 року, посилаючись на те, що порушення Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - Правила користування електричною енергією) відбулося не з вини споживача, а з вини ТОВ "Столиця", яке здійснювало будівельні роботи з будівництва гуртожитку, а тому підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) відсутні.

У додаткових поясненнях по справі позивач стверджував, що в акті про порушення від 07.04.2014 року № 30162 в порушення Правил користування електричною енергією не зазначено зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил; не визначено, що самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електричної мережі поза розрахунковими засобами обліку електричної енергії виникли в результаті винних дій чи бездіяльності позивача; визначено місце порушення: вул. Виборзька,4, за яким у позивача відсутнє будь-яке майно; вказані лічильники з номерами, які відсутні у позивача, що підтверджується звітом про використану активну електроенергію у березні 2014 року; в порушення п. 2.9 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією (далі - Методики), затвердженою постановою НКРЕ від 4 травня 2006 року N 56, не зазначено місце підключення до відповідних мереж.

Крім того, позивач стверджував, що при визначенні вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення позивачем Правил користування електричною енергією, відповідач застосував тариф у розмірі, який не відповідав умовам п. 3.5 договору.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що за порушення позивачем Правил користування електричною енергією було складено відповідний акт, на підставі якого комісія з розгляду актів порушень відповідно до вимог закону визначила обсяг недоврахованої спожитої електричної енергії та суму завданих споживачем збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 року (суддя Борисенко І.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (судді: Пашкіна С.А. (головуючий), Баранець О.М., Сітайло Л.Г.) від 23.12.2014 року, у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.04.2015 р. у справі № 910/12710/14 рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду скасовано, справу № 910/12710/14 направлено на новий розгляд.

За результатами нового розгляду даної справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 року (суддя Демидов В.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 р. (колегія суддів у складі головуючого судді Лобаня О.І., суддів Федорчука Р.В. та Майданевича А.Г.) позовні вимоги Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" задоволено повністю; визнано неправомірним та скасовано рішення структурного відокремленого підрозділу "Київські електричні мережі" ПАТ "Київенерго" , оформлене протоколом № 557 від 05.06.2014 року.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (відповідач) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення першої інстанції та постанову апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут" надав відзив на касаційну скаргу, в якому позивач заперечує проти задоволення касаційної скарги та просить залишити без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 р. у справі № 910/12710/14 з підстав, зазначених в оскаржуваних рішеннях.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представників сторін, перевіривши згідно ст.ст. 1115,1117 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, а також правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд касаційної інстації, направляючи справу № 910/12710/14 на новий розгляд, у постанові від 29.04.2015 р. погодилась з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності вини позивача у вчиненому правопорушенні та відповідності акту про порушення № 30162 від 07.04.2014 р. вимогам Правил користування електричною енергією, у зв'язку з чим в цій частині справа № 910/12710/14 не переглядалася на новому розгляді.

Водночас, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, Вищим господарським судом України було визнано передчасними висновки щодо правильності розрахунку обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, а також зазначено, що при новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно дослідити та встановити тариф, що діяв протягом періоду порушення та визначити кількість днів порушення.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для господарського суду під час нового розгляду справи, повинні бути максимально конкретними й стосуватися виключно вчинення господарським судом певних процесуальних дій та/або встановлення обставин, що входять до предмета доказування у справі і не були з'ясовані у прийнятті рішення або постанови господарського суду.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову під час нового розгляду справи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідачем невірно визначено період нарахування електричної енергії (згідно протокольного рішення комісії нарахування проведено з урахуванням тривалості роботи струмоприймачів протягом доби 12 годин, 7 днів на тиждень, в той час як згідно Методики кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, має нараховуватися з кількості робочих, а не календарних днів у 6 календарних місяцях), а тому, незважаючи на доведеність правопорушення, суд дійшов висновку, що покладення в основу неправильних вихідних даних є підставою для скасування в цілому рішення структурного відокремленого підрозділу "Київські електричні мережі" ПАТ "Київенерго", оформлене протоколом № 557 від 05.06.2014 року.

Щодо твердження позивача про застосування відповідачем некоректних тарифів при розрахунку суми завданих збитків, то судом першої інстанції зроблено висновок, що тариф вартістю 81 коп/кВт год не підтверджений матеріалами справи та діючим законодавством, при цьому зазначено, що відповідачем використовувалися тарифи, затверджені постановами НКРЕ без встановлення вартості тарифу та без зазначення відповідних постанов НКРЕ за кожен тарифний період.

Вищий господарський суд України з зазначеними висновками не погоджується, виходячи з наступного.

05.06.2014 р. відповідачем розглянуто акт № 30162 від 07.04.2014 р. про порушення споживачем Правил користування електричною енергією, у зв'язку з чим прийнято рішення провести нарахування згідно з п. 2.9 за формулою 2.7 Методики.

Відповідно до розрахунку до цього рішення позивачу за період порушення з 08.10.2013 року по 07.04.2014 року нараховано до оплати електричної енергії обсягом 334173,84 кВтч вартістю 414 001,30 грн (182 календарних дні; тариф - 103,24 грн; приєднана потужність - 153,01 кВт).

Відповідно до п. 2.9 цієї Методики кількість днів у періоді, за який здійснюється перерахунок, визначається за формулою (2.6) Методики, згідно з якою кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Дпер., день), визначається за формулою: Дпер = Дпор + Дусун, де: Дпор - кількість робочих днів споживача від дня останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Відповідно до п. 2.3 Методики вартість необлікованої електричної енергії (Вно, грн.) визначається за формулою (2.2):

n

В = S Wі х Ті , (2.2)

но i=1

де S - знак суми;

де Wі - обсяг споживання електричної енергії, що відповідає тому тарифному періоду, кВт х год;

Ті - тариф того тарифного періоду, грн/кВт х год.

Wі = Wдоб х Ді , де Ді - кількість днів, визначена у відповідності до рівняння (2.1); W доб - розрахункова величина добового споживання електричної доб енергії, кВт год.

Кількість днів, протягом яких споживання електричної енергії здійснювалося з порушенням Правил користування електричною енергією, розкладається на складові відповідно до кількості днів (Дi, день) у кожному періоді (тарифний період), протягом якого роздрібний тариф на електричну енергію (Тi, грн.) залишався незмінним, таким чином, що виконується рівняння:

n

Д = S Д і, (2.1)

i = 1

n - кількість тарифних періодів, що діяли протягом періоду порушення.

В оскаржуваних судових рішеннях судами попередніх інстанцій, всупереч вказівкам Вищого господарського суду України, не встановлено тарифу за кожен тарифний період, підстав його визначення, як і не встановлено належну кількість робочих днів, які необхідно використовувати в якості вихідних даних за формулою згідно з п. 2.9 Методики, а зазначено лише про невідповідність періоду нарахування збитків, що полягає у неврахуванні відповідачем вихідних та святкових днів позивача.

Крім того, у разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпункті 5 пункту 2.1 цієї Методики (самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів до електромережі) та за наявності Договору величина розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (W доб.с.п.н,кВт.год) визначається за формулою

W = P · t · К , (2.10)

доб.с.п.н. с.п. вик.с.п. в

де P с.п. (кВт) визначається за формулою (2.8) або (2.9) Методики, але виходячи з найменшої з величин:

номінального струму спрацювання ввідного комутаційного апарата, установленого у споживача (у разі наявності такого та за умови збереження пломб, якими він опломбований);

номінального первинного струму трансформатора (трансформаторів) струму (якщо він (вони) задіяний (задіяні) у схемі обліку), А;

максимального струму лічильника, при якому нормується його похибка (якщо трансформатор (трансформатори) струму в схемі обліку не задіяний (не задіяні)), А;

де t вик.с.п. (день) та К в визначаються відповідно до пунктів 2.5 та 2.6 Методики.

Для розрахунку загального обсягу самовільно спожитої електричної енергії за Д пер береться сумарна кількість днів у періоді від дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення до дня усунення самовільного підключення (п. 2.7 Методики).

Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень, судами попередніх інстанцій не визначено величину розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії (п. 2.7 Методики).

Враховуючи вищезазначені висновки, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не здійснено вірного перерахунку суми збитків на підставі правильних обґрунтованих вихідних даних, покладених в основу оскаржуваного рішення, яким визначено оперативно-господарську санкцію.

Крім того, суд касаційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач оскаржив рішення засідання комісії по розгляду акта про порушення № 30162 від 07.04.2014 р., що оформлене протоколом № 557 від 05.06.2014 р. на підставі абз. 5 п. 6.42 Правил користування електричною енергією.

Відповідно до абз. 5 п. 6.42 Правил користування електричною енергією споживач має право оскаржити до суду рішення комісії протягом 10 робочих днів із дня вручення протоколу споживачу.

Верховний Суд України у постановах від 29.11.2010 р. № 2-15/1783-2009, від 04.04.2011 р. № 2-24/912-2010, від 16.05.2011 р. № 2-28/2397-2010 визначив, що визнання недійсним рішення комісії постачальника електроенергії, оформленого протоколом, є належним способом захисту порушеного права, оскільки оскаржуване рішення постачальника електроенергії є оперативно-господарською санкцією, а не актом ненормативного характеру в розумінні частини другої статті 20 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 237 ГК України у разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Так, при вирішенні спору щодо скасування оперативно-господарської санкції судом перевіряється розмір оперативно-господарської санкції, заявленої до стягнення, а саме: правильність застосування порядку обчислення обсягів та вартості необлікованої енергії (правильність застосування визначених Методикою формул, наявність чи відсутність підстав для застосування приписів пункту 2.4 Методики), правильність всіх вихідних даних, що використовувались енергопостачальником при здійсненні такого розрахунку, а також арифметичну правильність розрахунку (п. 2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 3 "Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання").

Враховуючи вищевикладене, а також системний аналіз абз. 5 п. 6.42 Правил користування електричною енергією, ч. 2 ст. 237 ГК України з урахуванням доведеної вини позивача у вчиненому правопорушенні, колегія суддів Вищого господарського суду України доходить висновку щодо можливості часткового скасування рішення, яким визначено оперативно-господарську санкцію (у випадку перерахунку суми збитків за правильними вихідними даними) за умови вірної кваліфікації правопорушення та доведення вини правопорушника.

Таким чином, за умови вірної кваліфікації правопорушення та доведення вини правопорушника, покладення в основу розрахунку оперативно-господарської санкції неправильних вихідних даних не може бути підставою для скасування рішення, яким визначено оперативно-господарську санкцію в цілому, а є підставою для його скасування лише в частині надмірно нарахованих сум.

Посилання у рішенні суду першої інстанції на правові позиції, визначені у постановах Вищого господарського суду України у справах від 20.06.2013 р. № 23/5005/780/2012, від 20.06.2013 р. № 6/5005/10803/2012 та інші сприймається судом касаційної інстанції критично, оскільки висновки щодо застосування тієї чи іншої норми права, викладені у постановах Вищого господарського суду України не є обов'язковими для інших судів при застосуванні таких норм.

Відповідно до ч. 2 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню, як такі що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справа згідно п. 3 ст. 1119 ГПК України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки допущені порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При повторному новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно встановити всі фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, перевірити та встановити тариф за кожен тарифний період, підставу його визначення, встановити кількість робочих днів, які необхідно обчислювати за формулою згідно з п. 2.9 Методики та величину розрахункового добового обсягу споживання електричної енергії, і в залежності від встановлених обставин справи, правильно застосувати норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та ухвалити законне, обґрунтоване та достатньо мотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 49, 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст. ст. 11110 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 13.08.2015 р. у справі № 910/12710/14 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя П.А. Гончарук
Суддя І.Д. Кондратова
СуддяЛ.В. Стратієнко