КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/27271/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Дрозд Т.О. - представник за дов. б/н від 10.02.2015 року;

від відповідача: Шевчук А.С. - представник за дов. №33 від 15.05.2015 року;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 року (дата підписання повного тексту рішення 24.11.2015 року)

у справі № 910/27271/15 (суддя: Мандриченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М"

до Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ЕЛІН ЛТД"

про визнання зобов'язання припиненим

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ЕЛІН ЛТД" (далі - третя особа) про визнання боргового зобов'язання позивача перед відповідачем, яке виникло згідно кредитного договору № 255/1/13-KL від 23.09.2013 року, припиненим у частині боргу на загальну суму 189 270,23 доларів США 23 центи у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 року у справі № 910/27271/15 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема ст. 601 Цивільного кодексу України та п. 3 ст. 203 Господарського кодексу України.

Крім того, скаржник зазначив що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано доповнення до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI, що в свою чергу призвело до прийняття невірного рішення.

Також, скаржник наголошував на можливості припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в процесі ліквідації банку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" було прийнято до провадження.

02.02.2016 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи №910/30892/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фросбі-М» про визнання одностороннього правочину не дійсним.

Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що немає підстав для задоволення даного клопотання, оскільки розгляд даної справи на підставі зібраних доказів та їх аналізу в сукупності є можливим без зупинення розгляду справи до прийняття рішення у Господарському суді міста Києва №910/30892/15.

У судовому засіданні 02.02.2016 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду - скасувати.

Представники відповідача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін. Зазначивши, що суд першої інстанції прийняв правомірне та обґрунтоване рішення.

В судове засідання 02.02.2016 року представник третьої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направленням на адресу місцезнаходження учасника апеляційного провадження копії ухвали від 04.12.2016 року. Отримання вищевказаної ухвали третьою особою підтверджується поштовим повідомленням за №13948775.

Жодних клопотань, заяв або пояснень від відповідача та третьої особи 1 не надходило.

Разом з цим, згідно частини 3 пункту 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 102 ГПК України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду Чернігівської області в апеляційному порядку за відсутності представників відповідачів та третьої особи, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.09.2013 року між позивачем (позичальник, боржник) та відповідачем (кредитодавець) був укладений кредитний договір № 255/1/13-KL (далі - кредитний договір) відповідно до п. 1.1. якого кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього Кредитного договору.

Кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим Кредитним договором. Кредит може надаватися траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим Кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією (п. 1.2. Кредитного договору).

Згідно з п. 1.3. кредитного договору максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 3000000, 00 доларів США.

Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено кінцеву дату повернення кредиту не пізніше 22.09.2015 р. включно.

Крім того, між відповідачем (банк) та третьою особою (клієнт) був укладений договір банківського рахунку № 7922-ЮР від 13.06.2014 року (далі - договір), пунктом 1.1. якого було передбачено, що на умовах, в порядку та строки, зазначені в цьому договорі, банк відкриває клієнту поточний/і рахунок/ки у національній та/або іноземній валюті на підставі окремої/их заяви/заяв клієнта, з метою надання послуг щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта з використанням платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України та умов цього договору, а клієнт здійснює оплату наданих банком за цим договором послуг згідно з тарифами на послуги на розрахунково-касове обслуговування юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців АТ "Златобанк".

В подальшому, 05.02.2015 року між третьою особою та позивачем був укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) за договором банківського рахунку № 79922-ЮР від 13.06.2014 р. (далі - договір цесії).

Предметом договору цесії є відступлення третьою особою рахунку банку позивачу на підставі укладеного між третьою особою рахунку та ПАТ "Златобанк" договору банківського рахунку № 79922-ЮР від 13.06.2014 року в Євро - право вимоги на отримання в повній сумі грошових коштів, що випливають з договору, укладеного між первісним володільцем рахунку та банком на суму 167081, 77 Євро (п. 1.1. договору цесії).

За даним договором до рахунку ТОВ «Фросбі-М» переходять усі права та обов'язки ТОВ ФІРМА «ЕЛІН ЛТД» в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 1.2 договору цесії).

Згідно з п. 1.3 договору цесії ТОВ «Фросбі-М» стає клієнтом ПАТ «Златобанк» та набуває права вимоги відповідно до договору банківського рахунку № 7922-ЮР від 13.06.2014 року на суму 167 081,77 евро.

Відповідно до Акту приймання передачі прав вимог, що був укладений до договору цесії 05.02.2015 року, до позивача перейшли права вимоги, що є предметом відступлення.

У відповідності до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач зазначає, що первісний володілець рахунку (Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ЕЛІН Лтд") 27.02.2015 року письмово повідомив ПАТ "Златобанк" про заміну кредитора у зобов'язанні, що виникло на підставі договору банківського рахунку № 7922-ЮР від 13.06.2014 року.

22.04.2015 року між позивачем та третьою особою було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 05.02.2015 року про відступлення права вимоги (цесії) за договором банківського рахунку № 7922-ЮР від 13.06.2014 року, якою вони визначили, що номером договору банківського рахунку, за яким відступлено право вимоги, слід вважати № 7922-ЮР, а в акті приймання-передачі прав вимоги від 05.02.2015 року повне найменування первісного володільця рахунку - Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "Елін Лтд".

Постановою Правління Національного банку України від 13.02.2015 року № 105 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 14.02.2015 року прийнято рішення № 50 про запровадження з 14.02.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК".

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 року № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 13.05.2015 року № 99 (зі змінами згідно Рішення №100 від 18.05.2015 року) "Про початок процедури ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК".

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що позивач направив на адресу відповідача заяву від 26.02.2015 року, яка згідно відмітки була отримана відповідачем лише 02.03.2015 року (після запровадження тимчасової адміністрації), якою останнього було повідомлено про дострокове часткове погашення кредиту за кредитним договором № 255/1/13-КL від 23.09.2013 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 167081,77 Євро, що за курсом НБУ становило 189270,23 доларів США 23 центи.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Згідно ст. 603 Цивільного кодексу України у разі заміни кредитора боржник має право пред'явити проти вимоги нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. У разі заміни кредитора зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент одержання боржником письмового повідомлення про заміну кредитора, і строк вимоги настав до його одержання або цей строк не встановлений чи визначений моментом пред'явлення вимоги.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, зарахування проводиться, якщо вимога виникла на підставі, що існувала на момент пред'явлення боржникові вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (п. 3 ст. 203 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

З огляду на викладене та враховуючи, що заява про зарахування була подана після введення тимчасової адміністрації, припинення зобов'язання на підставі ст.ст.601, 603 Цивільного кодексу України та п. 3 ст. 203 Господарського кодексу України не є можливим в силу обмежень встановлених Законом.

Щодо посилання апелянта на зарахування відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) , грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунок.

Отже, внаслідок укладення сторонами договору відступлення прав вимоги, до нового кредитора переходять права вимоги первісного кредитора у зобов'язанні, а не здійснюється заміна сторони договору. Тобто, позивач при укладенні договору цесії не став власником рахунку № 7922, а виключно набув права вимоги на отримання в повній сумі грошових коштів, що випливають з договору, укладеного між первісним володільцем рахунку та банком на суму 167081,77 евро.

Таким чином, позивач не став власником особового рахунку № 7922, а відповідно до договору цесії, що був укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ЕЛІН ЛТД», виключно набув прав вимоги по даному рахунку.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

- за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

- кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

Згідно з випискою по особовому рахунку за 11.02.2015 року (наявний в матеріалах справи) власником особового банківського рахунку № 7922 є Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ЕЛІН ЛТД».

Вищевикладене, виключає можливість застосування до спірних правовідносин п. 8 ч. ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI, так як відповідні кошти не перебували на поточному та/або депозитному рахунку боржника (позивача).

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, незастосування судом першої інстанції нової редакції п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволення вимог позивача щодо зарахування зустрічних однорідних вимог призведе до порушення черговості визначених ст.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 року №910/6060/15-г було залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва, яким було відмовлено позивачу в задоволенні позовної заяви до відповідача про визнання боргового зобов'язання ТОВ «Фрозбі-М» перед ПАТ «Златобанк», що виникло згідно кредитного договору №255/1/13-KL від 23.09.2013 року, припиненим в частині боргу на загальну суму 189270,23 доларів США. Суди, приймаючі відповідні рішення, керувались ст. 606 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 32-34, 36, 43, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 року у справі №910/27271/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/27271/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк