ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року Справа № 904/8933/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Науменко І.М.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: Пац В.О. - представник ( дов. від 13.05.2014 р. )

від відповідача: Коваленко О.В. - представник ( дов. від 12.01.2016 р. № 29 )

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

м. Київ

до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа",

м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення 20 690 249,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" про стягнення заборгованості у сумі 20 690 249,77 грн., з яких: основний борг - 10 470 789,12 грн., пеня - 2 390 936,82 грн., інфляційні втрати - 7 366 496,29 грн., 3% річних - 462 027,54 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. ( суддя Колісник І. І. ) позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" основний борг у сумі 10 470 789,12 грн., пеню у сумі 1 673 655,77 грн., інфляційні втрати у сумі 6 893 366,47 грн., 3 % річних у сумі 461 629,59 грн., судовий збір у сумі 178 518,63 грн. У решті позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволені решти позовних вимог - пені у сумі 717 281,05 грн., господарський суд послався на врахування майнового стану та інтересів обох сторін, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшив розмір пені на 30 % від належної до стягнення суми. Зменшення інфляційних втрат та 3% річних відбулося внаслідок перерахунку вказаних сум судом.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 717 281,05 грн., Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення у вказаній частині скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені у сумі 717 281,05 грн. в задоволенні яких було відмовлено господарським судом Дніпропетровської області. В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. у справі № 904/8933/15, скаржник просить залишити без змін. Позивач вважає, що рішення господарського суду Дніпропетровської області винесене з порушенням норм матеріального ст. 233 ГК України, ст. ст. 224, 258, 549-551, 625 ЦК України та ст. ст. 43, 83 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи, а тому в цій частині підлягає скасуванню на підставі наступного.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що Відповідачем не було надано жодного доказу, який би вказував на наявність таких виняткових обставин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Оскільки виняткові обставини у Відповідача відсутні, суд не мав право зменшувати розмір нарахованої пені. Головною підставою зменшення розміру пені Відповідач оголошує тяжкий фінансовий стан, але здійснюючи підприємницьку діяльність, Відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов'язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Відповідач у відзиві на позов просить апеляційний суд залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, оскільки вважає рішення суду цілком обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.01.2016 р. у справі № 904/8933/15 колегією суддів у складі : головуючого судді Кощеєва І.М., суддів : Євстигнеєва О.С., Науменка І.М. апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який було призначено на 11.02.2016 р.

У судовому засіданні 11.02.2016 р. оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов'язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 31.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" ( Продавець ) та Комунальним підприємством "Жовтоводськтепломережа" ( Покупець ) укладено Договір № 834/14-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (далі - газ) на умовах цього договору.

Зідно з п. 1.2. договору ( в редакції додаткової угоди № 1 від 29.04.2014 р. ) газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

П. 2.1. передбачено, що Продавець передає Покупцеві з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. газ обсягом до 15 800 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів ( тис. куб. м. ): I квартал - 8800: січень - 3350; лютий - 2900; березень - 2550; II квартал - 900: квітень - 900;III квартал - ;IV квартал - 6100: жовтень - 1250; листопад - 2050; грудень - 2800.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця (пункт 3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу ( п. 3.3. договору ).

Відповідно до п. 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.2. договору ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., усього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу ( п. 6.1. договору ).

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 року і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до умов договору за актами прийому-передачі газу протягом січня - березня 2014 року, жовтня - грудня 2014 року позивач здійснив на користь відповідача подачу та безперервне транспортування природного газу на загальну суму 15 332 224,48 грн., а саме: за актом від 31.01.2014 року - 3 287,106 тис. куб. м. на суму 4 303 479,16 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.02.2014 року; за актом від 28.02.2014 року - 2 527,033 тис. куб. м. на суму 3 308 391,60 грн. зі строком оплати до 15.03.2014 року; за актом від 31.03.2014 року - 1 386,018 тис. куб. м. на суму 1 814 574,76 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.04.2014 року; за актом від 31.10.2014 року - 436,733 тис. куб. м. на суму 571 770,84 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.11.2014 року; за актом від 30.11.2014 року - 1 495,874 тис. куб. м. на суму 1 958 398,25 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.12.2014 року; за актом від 31.12.2014 року - 2 578,376 тис. куб. м. на суму 3 375 609,87 грн. з ПДВ зі строком оплати до 15.01.2015 року (а.с. 22 - 27 том 1).

За отриманий газ Відповідач розрахувався частково, сплативши 4 861 435,36 грн. за спожитий газ, що підтверджується випискою з операцій за спірним договором за період з 01.01.2014 року по 31.07.2015 року (а.с. 29 том 1).

За вказаних обставин несплачена Відповідачем сума грошових коштів за спожитий газ складає 10 470 789,12 грн. (15 332 224,48 - 4 861 435,36 = 10 470 789,12 грн.), що і є причиною виникнення спору.

Доказів оплати природного газу в сумі 10 470 789,12 грн. Відповідач не надав, доводи Позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

На підставі ст. 625 ЦК України Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача інфляційні втрати в розмірі 7 366 496,29 грн. та 3 % річних у сумі 462 027,54 грн.

Згідно з ч . 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

П. 9.3. договору сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

За несвоєчасну оплату природного газу, Позивачем заявлена до стягнення пеня на суму 2 390 936,82 грн., яка нарахована за період з 15.02.2014 р. по 14.07.2015 р.

Перевіркою здійсненого Позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, судом першої інстанції встановлено, що вони здійснені невірно, а тому заявлені до стягнення інфляційні втрати та 3% річних підлягають зменшенню. Так, з урахуванням перерахунку загальна сума основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат склала: 10 470 789,12 грн. - основний борг, 2 390 936,82 грн. - пеня, 461 629,59 грн. (118587,05 +139976,05 + 77256,14 + 14286,44 + 44104,20 + 67419,71 = 461 629,59) - 3% річних, 6 893 366,47 грн. (1130926,71 + 1955523,98 + 1280215,04 +272631,97 +879320,81 + 1373873,22 = 6 893 366,47) - інфляційні втрати.

Приймаючи до уваги несвоєчасне виконання Відповідачем своїх зобов"язань за Договором щодо оплати вартості отриманого газу, приписи ст.ст. 525, 526, 530, 536, 546, 549, 655, 692, 712 ЦК України та умови Договору, колегія суддів погоджується з висновком попередньої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача: основного боргу у сумі 10 470 789,12 грн., інфляційних втрат у сумі 6 893 366,47 грн., 3 % річних у сумі 461 629,59 грн.

Щодо стягнення пені, то враховуючи майновий стан та інтереси обох сторін, місцевий господарський суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшив розмір пені на 30 % ( 717 281,05 грн. ) від належної до стягнення суми, до 1 673 655,77 грн., зазначивши, що Відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов, перебуває у скрутному фінансовому становищі, пов'язаному з неплатежами з боку контрагентів, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором право на стягнення неустойки.

Причиною апеляційного розгляду у даній справі є питання про наявність або відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого природного газу.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання із оплати отриманого природного газу, з огляду на таке.

В обґрунтування заявленого до місцевого господарського суду клопотання про зменшення нарахованої до стягнення пені на 80 %, Відповідач допущене ним порушення обґрунтував належними і допустимими доказами, які свідчать про поважність причин, обумовлених об'єктивними обставинами: копією звіту про фінансовий стан на 31.12.2014 р., копією звіту про фінансовий стан на 30.06.2015 р. ( а. с. 84 - 85 ). Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" є єдиним постачальником та виробником теплової енергії для забезпечення потреб споживачів м. Жовті Води з централізованого опалення та не має права нараховувати пеню за отримані послуги кінцевим споживачам його послуг, якими є населення. Питання стосовно фінансування з державного бюджету витрат комунальних підприємств - надавачів послуг, пов'язаних із наданням пільг та житлових субсидій населенню, наразі є актуальним і вирішується за ініціативою комітету з питань будівництва, містобудівництва і житлово-комунального господарства Верховної Ради України шляхом внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 3755 "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню", що підтверджується копією листа зазначеного комітету Верховної Ради № 04-12/12-1026 від 19.10.2015 р. до Прем'єр-міністра України ( а. с. 114 - 116 ).

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

П. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На виконання зазначених приписів та рекомендацій суд першої інстанції, оцінивши зазначені Відповідачем доводи, викладені в клопотанні про зменшення розміру нарахованої пені на 80 % та надані на його обґрунтування докази, врахував також і повну сплату Відповідачем отриманого газу у січні 2014 року на суму 4 303 479,16 грн. та часткову сплату, а саме 557 956,20 грн. із загальної суми 3 308 391,60 грн. за отриманий природний газ у лютому 2014 року. Також, суд зазначив, що Позивач не надав доказів на підтвердження завдання йому Відповідачем збитків від порушення прийнятих на cебе грошових зобов'язань саме за укладеним із ним договором. Крім того, місцевий господарський суд, враховуючи інтереси Позивача, визначив, що пеня підлягає зменшенню лише на 30 %.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. у справі № 904/8933/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 12.02.2016 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя І.М. Науменко