КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 910/23835/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Доманської М.Л.

Сотнікова С.В.

за участю представників:

від позивача: Григоренко А.О. (довіреність б/н від 12.01.2016);

від відповідача: Риченко В.В. (довіреність б/н від 01.09.2015);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

на рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2015

у справі № 910/23835/14 (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Миг Трейд"

про стягнення 35 540 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі №910/23835/14 у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" до товариства з обмеженою відповідальністю "Миг Трейд" про стягнення 35 540 грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Скаржником заперечується правильність висновку місцевого господарського суду про недоведеність факту наявності у нього авторських прав на аудіовізуальний твір - серіал "Маша и Медвєдь".

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" апеляційну скаргу підтримав, представник товариства з обмеженою відповідальністю "Миг Трейд" висловився за відхилення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (далі - позивач) пред'явлено позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Миг Трейд" (далі - відповідач) про стягнення 35 540 грн.

Причиною спору є намагання позивача отримати компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав.

Позов мотивовано тим, що відповідачем без дозволу позивача реалізовано товар із зображенням персонажів "Маша", "Мєдвєдь" з мультиплікаційного серіалу "Маша и Мєдвєдь".

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.03.2015, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Маша и Медведь" залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.08.2015 зазначені судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовано з направленням справи на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована наступним:

- встановивши у справі наявність таких обставин, які свідчили про належність позивачу майнових авторських прав стосовно мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь", а також обставин, що підтверджували використання частини цього твору відповідачем, апеляційний суд, як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, так і не дійшов певних висновків про те, чи порушувало таке використання майнові права позивача і в чому конкретно це порушення полягало;

- не встановивши за обставинами справи факту існування порушення належних позивачу майнових авторських прав, суд, відповідно, не мав і правових підстав для обговорення питання щодо розміру компенсації, яка мала бути сплачена позивачу з метою захисту його прав;

- апеляційний суд не взяв до уваги, що відповідно до частини третьої статті 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Оскільки судами не було встановлено обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем зазначених вимог чинного законодавства, суд касаційної інстанції визнав необґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що право позивача не підлягає захисту та у цьому зв'язку зазначив:

- суд безпідставно не взяв до уваги, що незначний обсяг порушення авторських прав, хоч, безумовно, і повинен враховуватися у визначенні адекватних заходів захисту, все ж таки не є самодостатньою підставою для відмови у наданні цього захисту, оскільки це безпосередньо не передбачено чинним законодавством, що регулює правовідносини у сфері інтелектуальної власності;

- посилаючись на малозначимість порушення, вчиненого відповідачем, та розмір отриманого ним доходу, суд не врахував, що наведені позивачем обставини, якими він підтверджував існування самого тільки факту порушення авторських прав, відповідно до статей 15, 50 Закону не давали підстав вважати, що лише цією реалізацією порушення прав і обмежувалося; поряд з тим врахуванню підлягали обставини, пов'язані з одно- чи багаторазовістю стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за аналогічні (однакові) порушення майнових авторських прав у зв'язку з використанням зображень персонажів твору;

- у той же час з матеріалів справи вбачається, що будь-яких висновків стосовно дійсного обсягу правопорушення, яке в даному випадку, можливо, мало місце, судом зроблено так і не було.

Як встановлено місцевим господарським судом під час нового розгляду справи та підтверджується наявними матеріалами справи, 08.06.2010 товариством з обмеженою відповідальністю "Маша и Медведь" (юридичною особою за законодавством Росії) та гр. ОСОБА_4 укладено ліцензійний договір про надання права використання творів образотворчого мистецтва № ЛД-1/2010, згідно якого відповідачу надано право використання творів, зокрема малюнків "Маша" та "Мєдвєдь", які використовуються при створенні персонажів аудіовізуального твору - анімаційного серіалу "Маша и Медведь", у визначених даним договором межах на умовах виключної ліцензії. Малюнки, а також DVD-диск з їх записом та першою серією анімаційного серіалу "Маша и Медведь" (Додаток №1 до ліцензійного договору), для ідентифікації предмета даного договору є його невід'ємною частиною.

Відповідно до умов названого договору, право використання твору засобами, передбаченими даним договором надається позивачу на території всіх країн світу, на строк з дати укладання даного договору до 30.06.2025 (пункт 2.1); якщо треті особи вчинять порушення виключного права ліцензіара, і таке порушення буде зачіпати права товариства з обмеженою відповідальністю "Маша и Мєдвєдь", сторони зобов'язуються спільно захищати свої права (пункт 2.10).

Крім того, позивачем укладено з товариством з обмеженою відповідальністю Студія "АНИМАККОРД" як правовласником договори від 08.06.2010 № 010601-МиМ та від 12.11.2010 № 1007/19, згідно яких правовласник передав позивачу виключні права на аудіовізуальний твір - серіал "Маша и Медвєдь" - вісім серій, визначених пунктом 1.1. договору № 010601-МиМ, та дев'яту, десяту, одинадцяту і дванадцяту серії, визначені пунктом 1.1 договору №1007/19.

30.08.2014 в магазині "Укрмаркет", що належить відповідачу, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, 25, відповідачем здійснено продаж за 24,20 грн товару - дзиґу музичну із зображеними на ній персонажами "Маша" і "Медведь" аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь".

Факт реалізації зазначеного товару підтверджується відеозаписом та виданим відповідачем товарним чеком від 30.08.2014 № .

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду на підставі встановлених обставин справи вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 440 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Згідно з статтею 443 ЦК України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 445 ЦК України встановлено, що автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Статтею 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" від 23.12.1993 № 3792-ХІІ "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон № 3792) передбачено, що суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 3792, автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором.

Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

З наведених підстав, колегія суддів вважає що позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Маша и Мєдвєдь" (серії 1-8), а саме: 1. "Раз, два, три! Елочка гори!"; 2. "Первая встреча"; 3. "До весны не будить!"; 4. "Весна пришла!"; 5. "Ловись рыбка!"; 6. "Следы невиданных зверей!"; 7. "С волками жить…"; 8. "Позвони мне, позвони!" та його складові частини, в тому числі персонажі "Маша", "Мєдвєдь", "Вовк".

Втім, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, придбаний позивачем у відповідача товар містить малюнок, який є самостійним об'єктом авторського права, та на яком втілено персонажі з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Мєдвєдь", а саме: "Маша", "Мєдвєдь".

Матеріалами справи і поясненнями представників сторін підтверджено відсутність у відповідача правової підстави використання персонажів "Маша" і "Медведь" і кадрів аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь".

У п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону встановлено, що за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених ст. 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право: подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Пунктом "г" ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Разом з тим, у підпункті 51.3 п. 51 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" від 17.10.2012 № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст. 3 Цивільного кодексу України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

У п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" від 04.06.2010 № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Згідно ст. 15 Закону до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: відтворення творів; публічне виконання і публічне сповіщення творів; публічну демонстрацію і публічний показ; будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; переклади творів; переробку, адаптацію, аранжування та інші подібні зміни творів; включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер; імпорт примірників творів та ін.

Позивачем не визначено, яке конкретно порушення майнових прав позивача мало місце з боку відповідача в контексті ст. 15 та ст. 50 Закону, що давало б позивачу право на його судовий захист.

З аналізу ст. 15 Закону слідує, що вона містить декларативну норму щодо наявності у автора права на використання твору.

Частиною 3 ст. 15 Закону автору (чи іншій особі, яка має авторське право) надано право дозволити чи заборонити використання твору іншими особами.

Відповідач не отримував від позивача жодних заборон на використання об'єктів авторського права, а отже позивач не використав та не реалізував своє права на заборону використання твору, що встановлене у ч. 3 ст. 15 Закону.

Наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей про те, що відповідач замовляв виготовлення дзиґ музичних із зображенням персонажів мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь" з метою подальшої реалізації. Так само, матеріали справи не містять фактичних даних, якими підтверджується, що відповідач здійснював оптовий продаж дзиґ музичних із зображенням персонажів мультиплікаційного серіалу "Маша и Медведь".

Крім того, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про кількість потерпілих осіб внаслідок реалізації дзиґ музичних.

За твердженнями відповідача спірний товар був вироблений у Китайській народній республіці та імпортований в Україну і товариство з обмеженою відповідальністю "Миг Трейд" не має відношення до його, адже набуло його за господарським договором зі своїм контрагентом.

Дані твердження відповідача знаходять документальне підтвердження в матеріалах справи, де міститься договір поставки товарів від 20.06.2014 № 20-06/01, укладений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (постачальник) і відповідачем (покупець), накладна від 20.08.2014 № 13521, банківська виписка, фотознімок спірного товару.

Чинне законодавство не встановлює обов'язку для покупця перевіряти факт порушення або ж дотримання авторських прав виробником продукції.

Відповідно до ст. 398 Митного кодексу України правовласник, який має підстави вважати, що під час переміщення товарів через митний кордон України порушуються чи можуть бути порушені його права на об'єкт права інтелектуальної власності, має право подати до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, заяву про сприяння захисту належних йому майнових прав на об'єкт інтелектуальної власності шляхом внесення відповідних відомостей до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону. Після реєстрації об'єкта права інтелектуальної власності в митному реєстрі об'єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, органи доходів і зборів на підставі даних такого реєстру вживають заходів щодо запобігання переміщенню через митний кордон України контрафактних товарів.

Відповідно до ст. 2 Закону свідоцтво - це документ, що засвідчує авторство (авторське право) на оприлюднений чи неоприлюднений твір, а також факт і дату оприлюднення твору (за наявності); державний реєстр свідоцтв про реєстрацію авторського права на твір - це сукупність офіційних відомостей про реєстрацію авторського права на твір та факт і дату оприлюднення твору (за наявності), що постійно зберігаються на електронному і паперовому носіях; державний реєстр договорів, які стосуються права автора на твір - це сукупність офіційних відомостей про реєстрацію договорів, які стосуються права автора на твір, що постійно зберігаються на електронному і паперовому носіях.

Видача свідоцтв та ведення вищевказаних реєстрів здійснюється Державною службою інтелектуальної власності України.

Згідно винесеної у даній справі ухвали господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у позивача витребувано докази реєстрації об'єкта права інтелектуальної власності у відповідному митному реєстрі.

З наявного в матеріалах справи витягу з переліку об'єктів права інтелектуальної власності, включених до митного реєстру, вбачається що твори образотворчого мистецтва "Маша" і "Мєдвєдь" були включені до такого переліку 04.02.2015, тоді як реалізація, яку позивач пов'язує з порушенням своїх інтелектуальних прав, мала місце в 30.04.2014.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що наявність у вільному обігу на митній території України імпортованих товарів, що містять об'єкти інтелектуальної власності, невжиття позивачем заходів, передбачених Митним кодексом України, щодо запобігання переміщенню через митний кордон України контрафактних товарів, а також відсутність свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір в Україні є свідченням відсутності його вини у порушенні прав інтелектуальної власності.

З наведених підстав, суд попередньої інстанції правильно погодився з правовою позицією відповідача та визнав слушними його доводи про те, що відсутність реєстрації майнових прав позивача на аудіовізуальний твір на території України та відсутність інформації про власника цих прав у відповідних реєстрах давали йому підстави вважати, що даний аудіовізуальний твір знаходиться у вільному відкритому доступі, у зв'язку з чим вина відповідача у порушенні майнових прав позивача відсутня.

За таких обставин, підстави для задоволення позову про стягнення компенсації згідно пункту "г" частини першої статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" відсутні.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновку суду не спростовують.

Отже, порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення по справі відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись статями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" залишити без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 27.10.2015 у справі № 910/23835/14 залишити без змін.

Справу № 910/23835/14 повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Л.Л. Гарник

Судді М.Л. Доманська

С.В. Сотніков