ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 лютого 2016 р. Справа № 918/1327/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Приватне підприємство "Терра - Пак"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ФІРМА "РЕКОРД"

про стягнення в сумі 87 154,01 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з"явився;

від відповідача:представник ОСОБА_2

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Терра-Пак" (надалі Позивач) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю фірма "Рекорд" (надалі Відповідач або Фірма) в якому (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог) просить стягнути з останнього 77112,62 грн., з яких: 56531,16 грн. - основного боргу, 18226,27 грн. - пені, 1077,96 грн. - 3% річних, 1277,23 грн. - інфляційних втрат.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на підставі договору поставки № ТП-051414 від 15.05.2014 р. (надалі по тексту -Договір) він поставив Відповідачу товар (стреч-плівка), однак останній не в повній мірі оплатив його вартість.

Представник позивача у судове засідання не з"явився, подав суду клопотання від 09.02.2016 року про розгляд справи без участі повноважного представника. Крім того, зазначив, що позовні вимоги (із врахуванням заяви про зменшення (уточнення) суми позовних вимог від 29.01.2016 року) підтримує повністю і просить суд задоволити.

Відповідач надав суду відзив на позов в якому проти вимог Позивача не заперечує, несвоєчасну оплату товару пояснює складним фінансовим та матеріальним становищем підприємства, наявну велику дебіторську заборгованість (8173,20 тис.грн.) перед іншими підприємствами та бюджетом.

Крім того Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені на 50%. Зазначене клопотанням Відповідач мотивує тим, що сума штрафних санкцій, що застосовується до ТОВ фірма "Рекорд" у розмірі 17622,51 грн., становить 30% відсотків наявної суми заборгованості та є надмірно високою по відношенню до суми неналежного виконання зобов"язання зі сторони Відповідача. При цьому Відповідач не заперечує факту прострочення виконання ним зобов"язання, яке виникло через наявну велику дебіторську заборгованість та невисокі прибутки.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

На підставі договору поставки № ТП-051414 від 15 травня 2014 р. Позивач поставив Відповідачу товар (стретч-плівка), на загальну суму 71985,46 грн., що підтверджується Карткою рахунків № 361, видатковою накладною № 1936 від 09.05.2015 року, товарно-транспортною накладною № 3/11 від 09.05.2015 року, актом взаємозвірки розрахунків.

Зі сторони Відповідача товар отримано уповноваженою особою, що підтверджується підписом та скріплено печаткою.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що моментом виконання зобов"язань по даному Договору, тобто моментом поставки Товару Продавцем Покупцю, вважається дата доставки у пункт призначення та підписання товарно-супровідних документів уповноваженим представником Покупця шляхом передачі Товару представнику покупця або під відповідальність перевізника, зазначена у товарно-транспортній або видатковій накладній.

Відповідно до п.8.1 Договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2014 року.Закінчення строку Договору не звільняє Сторони від виконання зобов"язаннь за цим Договором та відповідальності за його порушення.

Відповідно до п.8.4 Договору якщо жодна із Сторін до закінчення строку дії Договору не відмовилась від подальшої співпраці на умовах, визначених цим Договором, дія Договору продовжується на анлогічний строк на тих самих умовах. Відтак, поставка товару здійснювалась на виконання Договору поставки № ТП-051414.

Відповідно до п. 3.1 розрахунок за товар здійснюється 50% передоплата 50% по факту доставки товару. З моменту передачі Товару Покупцю, шляхом переказу належної до сплати суми у безготівковому порядку на рахунок Продавця. Товар вважається оплаченим з дня надходження коштів на рахунок Продавця.

Як встановлено судом, Відповідач частково оплатив вартість товару: 5454,30 грн. до порушення провадження у справі, та за платіжними дорученнями № 1394 від 01.12.2015 року та № 1672 від 25.01.2016 року на суму 10000 грн., після порушення провадження у справі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем, станом на день винесення рішення, складає 56531,16 грн.

24.07.2015 року Позивачем на адресу Відповідача було наділасно претензію з вимогою оплати за поставлений товар та погодити Акт звірки взаємних розрахунків. У відповідь на дану претензію Відповідач підписав Акт звіряння взаємних розрахунків та надіслав гарантійний лист з календарем запланованих оплат, однак зобов"язання Відповідачем в повному обсязі виконано не було.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України (надалі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 цього ж Кодексу передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до статті 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

На підставі вищенаведеного вимоги Позивача про стягнення основного боргу в сумі 56531,16 грн. є правомірними і підлягають задоволенню.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що в разі порушення Покупцем грошового зобов"язання щодо строків оплати товару, встановлених п.3.1. Договору, він сплачує Продавцю пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) за кожен день прострочення в оплаті, за весь час користування коштами належними до оплати Продавцеві.

В зв'язку з простроченням Відповідача Позивачем нарахована пеня у розмірі 18226,27 грн. за період з 09.06. 2015р. по 26.01.2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобовязання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. Субєктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи субєкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що за не оплату чи прострочення оплати по даному договору покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості поставленого товару за весь час прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені наданий позивачем (а.с.52) та здійснивши її перерахунок відповідно до п.5.3, п.5.4 Договору суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає пеня в сумі 18133, 34 грн. за період з 10 червня 2015 року по 26 січня 2016 року. При цьому початком нарахування пені суд бере дату 10.06.2015 року, так як відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок. Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 18133,34, а в стягненні 92 грн.93 коп. пені слід відмовити, як надмірно нарахованої.

Однак господарський суд зазначає, що нараховані Позивачем штрафні санкції (пеня) надмірно великі в порівнянні із збитками Позивача, а відтак останні підлягають зменшенню. Зменшуючи розмір пені, що підлягає до стягнення суд керувався наступним.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

На сьогоднішній день Відповідач - фірма "Рекорд" не має можливості вчасно виконувати взяті на себе договірні зобов'язання у зв'язку із наявною великою дебіторською заборгованістю та невисокими прибутками. Як вбачається з довідки про наявну дебіторську заборгованість від 10.02.2016 року № 65, остання становить 8173,20 тис. грн. Крім того, Позивач намагається погасити наявну заборгованість та має намір продовжувати плідну співпрацю з Позивачем.

Тому, на підставі наведеного та п.З ч.І ст. 83 ГПК України, ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суд України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» суд зменшує позовні вимоги в частині нарахованої пені на 50 %.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеної норми закону Позивач нарахував Відповідачу 3% річних в сумі 1077,96 коп. та інфляційні в сумі 1277,23 за період прострочки в оплаті з 09.06.2015р. по 26.01.2016 року. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем (а.с.52) та здійснивши їх перерахунок, суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає: 3 % річних у сумі 1073,32 грн., та інфляційні втрати у сумі 1186,22 грн. за період з 10.06.2015 року по 01.01.2016 року. Відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат підлягає частковому задоволенню: 3 % річних у сумі 1073,32 грн., та інфляційні втрати у сумі 1186,22 грн., а в стягненні 3% річних у сумі 4,64 грн. та інфляційних втрат у сумі 91,01 грн., слід відмовити, як надмірно нарахованих.

На підставі ст. 49 ГПК України на Відповідача покладаються судові витрати так як спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Фірма "Рекорд" (34141, Рівненська область, Дубровицький район, с. Селець, вул. Молодіжна,16, ) на користь Приватного підприємства "Терра-Пак" (80561, Львівська область, Буський район, с.Утішків, вул. Головна, 1В, ) 56531,16 грн. (п"ятьдесят шість тисяч п"ятьсот тридцять одну грн. 16 коп.) основного боргу, 1073,32 грн.( одну тисячу сімдесят три грн. 32 коп.) 3% річних, 1186,22 грн. (одну тисячу сто вісімдесят шість грн. 22 коп.) інфляційних втрат, 9066,67 грн.(дев"ять тисяч шістьдесят шість грн. 67 коп.) пені, 1218 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені у сумі 9159,60 гривень, 3 % річних у сумі 4,64 грн. та інфляційних втрат у сумі 91,01 грн.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 15 лютого 2016 року.

Суддя Марач В.В.