ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р.Справа № 915/1717/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Лавриненко Л.В.

суддів: Жекова В.І., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання - Мельник Ю.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 с. Трудове, Вознесенський район, Миколаївська область

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 р.

у справі № 915/1717/15

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 с. Трудове, Вознесенський район, Миколаївська область

до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Вознесенський спецагропромтранс" м. Вознесенськ, Миколаївська область

про стягнення збитків у сумі 206 571, 29 грн., в тому числі 58 271,50 грн. реальних збитків і 148 299,79 грн. упущеної вигоди.

за участю представників сторін:

від Відкритого акціонерного товариства "Вознесенський спецагропромтранс" м. Вознесенськ, Миколаївська область: Косогов О.М.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 с. Трудове на рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 р. по справі № 915/1717/15.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Скаргу розглянуто в межах строку, встановленого ст. 102 ГПК України.

Про час та місце розгляду апеляційної скарги учасники справи повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

У вересні 2015 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 с. Трудове звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ про стягнення збитків в сумі 206 571,29 грн., в тому числі 58 271,50 грн. - реальні збитки, 148 299,79 грн. - упущена вигода.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2007 р. по серпень 2008 р. на підставі укладених з відповідачем договорів оренди та договорів про надання платних послуг фізична особа - підприємець розміщував на території Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ автобуси, які використовувались для перевезення пасажирів на міжміських (приміських) автобусних маршрутах.

Після розірвання з відповідачем господарських відносин, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 забрав з території відповідача всі належні йому автобуси, крім автобусу ПАЗ 3205, 1991 р. в., реєстраційний номер НОМЕР_1.

Вказаний автобус не випустив з території Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ керівник цього підприємства внаслідок наявності у фізичної особи - підприємця заборгованості.

На час звернення до суду з позовом про стягнення збитків автобус знаходиться у розукомплектованому стані і перебуває на території Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ без будь - яких правових підстав.

Посилаючись на приписи ст. ст. ст. 22, 386, 1166 ЦК України, позивач наполягає на необхідності відшкодування завданої йому майнової шкоди у вигляді середньої вартості аналогічного автобусу в сумі 58 271,50 грн. та упущеної вигоди в сумі 148 299,79 грн.: за 2012 рік - 13 721,40 грн., за 2013 рік - 31 627,44 грн., за 2014 р. - 51 220,25 грн., за 2015 рік - 51 730,70 грн.

Рішенням від 25.11.2015 р. по справі № 915/1717/15 Господарський суд Миколаївської області (суддя Олейняш Е. М.) фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовив.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач не довів, відповідно до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, факту завдання йому збитків і наявності правових підстав для застосування до Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ наслідків, передбачених ст. ст. 22, 623 ЦК України, ст. ст. 224, 225 ГК України.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 р. по справі № 915/1717/15 не погодився, оскарживши його до Одеського апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі представник фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 наполягає на тому, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи: листу голові Вознесенської районної ради Миколаївської області (арк. справи 110), протоколам допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (арк. справи 111-118, 125 - 126), протоколу контролю КТЗ (арк. справи 124), полісу обов'язкового страхування (арк. справи 163), договору про технічне обслуговування та ремонт техніки (арк. справи 164-165), акту прийому - передачі робіт з ремонту двигуна (арк. справи 166-167) та журналу перед рейсового випуску транспорту на лінію (арк. справи 170-185).

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків,мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

З огляду на приписи наведених норм, а також на зміст ст. 623 ЦК України та ст. 226 ГК України необхідною умовою для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків є наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме: порушення зобов'язання, збитки, причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками, вина.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2010 р. по серпень 2011 р. на підставі договору про надання платних послуг від 01.01.2010 р. № 4/01-10 та договору оперативної оренди від 15.01.2010 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 розміщував належні йому транспортні засоби, в т. ч. автобус ПАЗ 3205, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 р. випуску, на території Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ.

Відповідно до п. 2.2 Договору оперативної оренди від 15.12.2010 р. № 15/12/10 орендар, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, прийняв на себе зобов'язання самостійно забезпечити збереження належних йому транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, договірні правовідносини між позивачем та відповідачем припинились 20.08.2011 р.

20.08.2011 р. фізична особа - підприємець ОСОБА_1 забрав з території Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ всі свої транспорті засоби, крім автобусу ПАЗ 3205, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 р. випуску.

Як встановлено місцевим господарським судом, позивач не забрав спірне майно у зв'язку з наявністю у нього заборгованості перед Відкритим акціонерним товариством «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ.

Після того, як рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2012 р. по справі № 5016/1360/2012(6/90) з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ стягнуто заборгованість в сумі 76 187 грн., пеня в сумі 9 200 грн. та штраф в сумі 8 750 грн., подальше утримання спірного автобусу на території відповідача фізична особа - підприємець ОСОБА_1 вважає незаконним.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.09.2012 р. відкрите виконавче провадження з виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2012 р. по справі № 5016/1360/2012(6/90) на підставі виданого 20.08.2012 р. наказу.

Листом від 21.03.2013 р. (тобто майже через півтори роки, після залишення спірного автобусу на території відповідача) фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ з вимогою про повернення йому автобусу ПАЗ 3205, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 р. випуску.

Листом від 22.04.2013 р. Відкрите акціонерне товариство «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ з метою підтвердження вимоги позивача про повернення комплектного та в справному стані автобусу запропонувало позивачеві надати договір про зберігання та акт прийому - передачі ПАЗ, 1991 р. в., д. н. 12842 НІ.

Відповідно до протоколу обшуку від 19.04.2013 р., складеного слідчим СВ Вознесенського МУ УМВС за результатом проведення слідчих дій на території Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ, на автомобільному дворі підприємства виявлено автобус марки ПАЗ червоного кольору. Під час огляду вказаного автобусу слідчим зафіксовано відсутність двигуну, передніх фонарів, державних номерних знаків. Салон автобусу заповнений брудом та сміттям.

Виявлений під час обшуку автобус 19.04.2013 р. передано на зберігання під розписку Косогову О. М. (арк. справи 62-65).

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту опису та арешту майна від 12.06.2014 р., державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Вознесенського МРУЮ описано та накладено арешт на транспортний засіб - автобус ПАЗ 3205, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 р. випуску. Згідно з описом стану арештованого майна, транспортний засіб розукомплектований, відсутній двигун, КПП, на кузові транспортного засобу наявна корозія, транспортний засіб знаходиться в неробочому стані, не придатний для користування.

Описане майно державним виконавцем передане Косогову О. М. на відповідальне зберігання та накладено заборону на його відчуження та використання.

Таким чином, з 19.03.2013 р. спірне майно перебувало на території Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ у зв'язку з передачею його на відповідальне зберігання спочатку в межах слідчих процесуальних дій, а в подальшому в межах виконавчого провадження з виконання судового рішення в порядку ст. ст. 57, 59 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу виключало можливість використання цього майна фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 в його господарській діяльності та можливість одержувати прибутки від використання цього майна.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17.09.2014 р. по справі № 473/1989/14-ц залишено без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Вознесенський спецагропромтранс» м. Вознесенськ про витребування майна з чужого незаконного володіння. Наведеним судовим рішенням встановлено, що спірний автобус ПАЗ 3205, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 р. випуску передано на відповідальне зберігання Косогову О. М. у повністю розібраному стані.

Згідно з відповіддю слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області двигун та редуктор заднього моста з автобусу ПАЗ, державний номер НОМЕР_1 за вказівкою ОСОБА_1 зняв водій ОСОБА_7, який допитаний у якості свідка по кримінальному провадженню № 0000582 від 12.04.2014 р. за ознаками ст. 356 КК України.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд виходив з того, що під час розгляду справи не встановлено і позивачем не доведено, що автобус ПАЗ, державний номер НОМЕР_1 вибув з володіння останнього не з його волі.

Наведене судове рішення набуло законної сили 29.09.2014 р.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, Вознесенським міськрайонним судом встановлені наступні обставини:

1) спірний автобус ПАЗ 3205, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1991 р. випуску передано на відповідальне зберігання Косогову О. М. у повністю розібраному стані;

2) двигун та редуктор заднього моста з автобусу ПАЗ, державний номер НОМЕР_1 за вказівкою ОСОБА_1 зняв водій ОСОБА_7, який допитаний у якості свідка по кримінальному провадженню № 0000582 від 12.04.2014 р. за ознаками ст. 356 КК України.

Крім того, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії постанови слідчого СВ Вознесенського МВ УМВС України про часткову відмову в задоволенні клопотання від 13.06.2013 р. (арк. справи 95), станом на серпень 2011 р. автобус ПАЗ 128-41 перебував у розібраному та непрацездатному стані.

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що фізична особа - підприємець ОСОБА_8 не довів факту завдання йому збитків відповідачем у справі.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що місцевим господарським судом не надано належної оцінки наданим фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 доказам: листу голові Вознесенської районної ради Миколаївської області (арк. справи 110), протоколам допиту свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (арк. справи 111-118, 125 - 126), протоколу контролю КТЗ (арк. справи 124), полісу обов'язкового страхування (арк. справи 163), договору про технічне обслуговування та ремонт техніки (арк. справи 164-165), акту прийому - передачі робіт з ремонту двигуна (арк. справи 166-167) та журналу перед рейсового випуску транспорту на лінію (арк. справи 170-185), оскільки:

по перше, ці документи були досліджені Господарським судом Миколаївської області, і про це свідчить зміст оскарженого рішення;

по друге, наведеним в апеляційній скарзі переліком документів та їх змістом, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 жодним чином не спростовує обставин, встановлених Вознесенським міськрайонним судом під час розгляду справи № 473/1989/14-ц.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевим господарським судом встановлено та досліджено всі обставини цієї справи, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 85, 91, 93, 101-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2015 р. по справі № 915/1717/15 залишити без змін, апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 08.02.2016 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді В.І. Жеков

І.Г. Філінюк