РІШЕННЯ

04 лютого 2016 року Справа № 913/1101/15

Провадження №26/913/1101/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк

про розірвання договору оренди та зобов'язання прийняти майно з оренди

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», м. Київ

про стягнення 128494,88 грн

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Ієвлєва Н.В., представник за довірністю №09-32/662 від 19.11.2015;

від відповідача : не прибув.

В судовому засіданні 04.02.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про розірвання договору оренди № 33 від 27.01.1999 з 01.03.2013 та зобов'язання прийняти майно з оренди шляхом підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення, а також відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 2436,00 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.11.2015 порушено провадження у справі № 913/1101/15 та її розгляд призначений на 10.12.2015.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.12.2015, до початку розгляду справи по суті, було прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», про стягнення заборгованості по договору оренди № 33 від 27.01.1999 з 01.03.2013 в сумі 128494,88 грн., для спільного розгляду в одному проваджені з позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про розірвання договору оренди № 33 від 27.01.1999 з 01.03.2013 та зобов'язання прийняти майно з оренди шляхом підписання акту приймання-передачі орендованого приміщення. Розгляд справи відкладено на 13.01.2016, а ухвалою від 13.01.2016 відкладено на 20.01.2016.

В судовому засіданні 13.01.2016 та 20.01.2016 представник позивача за первісним позовом заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити посилаючись на те, що договір № 33 від 27.01.1999 було неодноразово пролонговано, але згодом на виконання рішення правління банку викладеного в протоколі № 451 від 21.11.2012 було прийнято рішення звільнити приміщення орендоване за договором № 33 від 27.01.1999. На підтвердження зазначених обставин, позивач по первісному позову посилається на наказ про звільнення працівників, акт здачі прийняття робіт демонтажу сейфу банку, та листи відповіді відповідача.

Відповідач за первісним позовом надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує повністю. Вважає що розірвання договору оренди № 33 є спробою уникнути зобов'язань з погашення заборгованості.

Вимоги позивача за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заборгованості в сумі 128494,88 грн мотивовані тим, що договір № 33 від 27.01.1999 було неодноразово пролонговано, а 01.11.2011 додатковою угодою № 10 термін дії договору оренди був проваджений до 01.07.2012. Крім того на думку позивача за зустрічним позовом, у зв'язку з відсутністю заяви однієї із сторін, договір було пролонговано до 01.07.2013, у подальшому до 01.07.2014, і по теперішній час він є діючим. В порушення умов договору відповідач за зустріним позовом не сплатив орендні платежі в 2012-2013 роках, а тому виникла заборгованість на суму 128494,88 грн.

Відповідач за зустрічним позовом надав відзив на позовну заяву, в якому проти вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що на виконання рішення правління банку викладеного в протоколі № 451 від 21.11.2012 було прийнято рішення звільнити приміщення орендоване за договором № 33 від 27.01.1999. Фактичне звільнення приміщення відбулось 28.02.2013, але акт приймання-передачі про повернення приміщення підписано не було, через незаконне ухилення орендодавця від даного обов'язку.

Крім того в судовому засіданні 13.01.2016, відповідачем за зустрічним позовом було подано заяву про застосування строку позовної давності, адже на думку останнього враховуючи те, що стягнення заборгованості заявлено за період з січня 2012 по грудень 2013, а позов подано 11.12.2015, для платежів за період з січня 2012 по листопад 2012 сплив строк позовної давності, який відповідно до ст. 257 ЦК України становить три роки.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

27.01.1999 між Українським промислово-інвестиційним банком в подальшому перейменованому в Публічне акціонерне товариство «Промінвестбанк», як орендарем, та Державною холдинговою компанією «Свердловантрацит», правонаступником якої є товариство з обмеженою відповідальністю «Свердловантрацит», як орендодавцем, було укладено договір оренди держаного майна № 33, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендатор приймай в строкове платне володіння та користування частину адміністративного приміщення ДХК «Свердловантрацит», що розташоване за адресою: Луганська область, м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1, загальною площею 381 кв. м.

Умовами договору сторони погодили, що орендна плата складає 795,15 грн. за перший місяць оренди та перераховується орендарем орендодавцю не пізніше 10 числа наступного місяця, щомісячно з урахуванням щомісячного індексу інфляції (п. 3.2), орендна плата є платежем, який вносить орендар орендодавцю незалежно від результатів господарської діяльності (п. 3.3), даний договір діє з 27.01.1999 по 27.01.2000 строком на один рік (п. 9.1), зміни або розірвання договору можливе за погодженням сторін (п. 9.2), у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміні договору після закінчення строку його дії протягом місяця він вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 9.5), дія договору припиняється в наступних випадках: - закінчення строку, - знищення об'єкту, - дострокового за погодженням сторін або за рішенням суду, - банкротство орендаря (п. 9.7).

Відповідно до акту приймання-передачі від 27.01.1999, відповідач за первісним позовом передав, а позивач за первісним позовом прийняв приміщення, а саме: прибудова до адміністративного приміщення ДХК «Свердловантрацит» загальною площею 381 кв. м.

27.01.2004 між сторонами було укладено додаткову угоду № 4, відповідно до умов якої, орендодавець та орендар у зв'язку з закінченням строку дії договору дійшли згоди продовжити дію договору строком на 5ть (п'ять) років та доповнити договір № 33 від 27.01.1999 (п. 1), пункт 9.1 розділу 9 викласти в наступній редакції «строк дії договору до 27.01.2009» (п. 2).

27.01.2009 між сторонами було укладено додаткову угоду № 8, відповідно до умов якої, сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2011 (п. 1).

01.04.2010 між сторонами було укладено додаткову угоду № 9, відповідно до умов якої, відповідно до умов якої сторони погодили викласти п. 1 розділу 1 в наступній редакції: «орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення ДП «Свердловантрацит» загальною площею 332 кв. м.» (п. 1), а також в наступній редакції п. 3.2 розділу 3: «С 01.04.2010 щомісячна орендна плата з урахуванням зменшення площі оренди (332 кв. м.) складає 13914 грн (з ПДВ). За кожен наступний місяць орендна плата визначається шляхом корегування розміру місячної орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць та перераховується орендарем щомісячно на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 10 числа наступного місяця» (п. 2)

01.11.20011 між сторонами було укладено додаткову угоду № 10, відповідно до умов якої, сторони домовились продовжити строк дії договору до 01.07.2012 (п. 1), інші умови договору залишено без змін.

07.09.2012 рішенням правління ПАТ «Промінвестбанк», затвердженим протоколом № 345, в орендованому приміщенні за адресою Луганська область, м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1, було розташоване безбалансове відділення № 25.

Згідно з протоколом правління ПАТ «Промінвестбанк» № 451 було прийнято рішення про закриття безбалансового відділення № 25, розташованого за адресою Луганська область, м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1. Також пунктом 2 зазначеного рішення встановлено, що останній день роботи - 18 січня 2013.

Відповідно до наказу ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» № 4256-к від 21.11.2012, з організаційної структури виключено структурний підрозділ безбалансове відділення № 25 ПАТ «Промінвестбанк».

Також до матеріалів справи, позивачем за первісним позовом, долучено лист № 4-8/90 від 18.03.2013 відповідача за первісним позовом, згідно з яким останній у зв'язку з реорганізацією ПАТ «Промінвестбанк», просить розглянути питання подальшої співпраці або розглянути питання про розірвання договору, та оформити відповідні документи.

24.03.2015 відповідачем за первісним позовом направлено лист № 1-16/46, відповідно до якого останній вважає що у позивача за первісним позовом по договору № 33 існує непогашена заборгованість в сумі 128494,88 грн.

У відповідь позивач за первісним позовом листом № 9/79 від 07.04.2015 заперечив існування заборгованості, та зазначив про те, що приміщення було звільнено 01.01.2013, та просив підписати акт приймання передачі 01.03.2013. На підтвердження направлення даного листа відповідачу за первісним позовом, позивач за первісним позовом долучив до матеріалів справи фіскальний чек Укрпошти, опис вкладення та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як зазначив позивач за первісним позовом договір № 33 від 27.01.1999 було неодноразово пролонговано, але згодом на виконання рішення правління банку викладеного в протоколі № 451 від 21.11.2012 було прийнято рішення звільнити приміщення орендоване за договором № 33 від 27.01.1999. На підтвердження зазначених обставин, позивач по первісному позову посилається на наказ про звільнення працівників, акт здачі прийняття робіт демонтажу сейфу банку, та листи відповіді відповідача.

Позивач за зустрічним позовом, на підтвердження наявності заборгованості у відповідача за зустрічним позовом, надав суду акт звірки взаєморозрахунків та акти приймання-передачі наданих послуг з оренди.

Суд дослідивши вищезазначені документи встановив, що акт звірки, та акти приймання-передачі послуг підписані односторонньо представником позивача за зустрічним позовом.

Відповідач за зустрічним позовом у відзиві на позовну заяву проти вимог заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що на виконання рішення правління банку викладеного в протоколі № 451 від 21.11.2012 було прийнято рішення звільнити приміщення орендоване за договором № 33 від 27.01.1999. Фактичне звільнення приміщення відбулось 28.02.2013, але акт приймання-передачі про повернення приміщення підписано не було, через незаконне ухилення орендодавця від даного обов'язку.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно статті 759 Цивільного кодексу України 1. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 2. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з статтею 760 Цивільного кодексу України 1. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

Статтею 653 Цивільного кодексу встановлено, що 1. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. 2. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. 3. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.4. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. 5. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно з статтею 188 Господарського кодексу України 5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач за первісним позовом як орендар, на виконання умов договору № 33 від 27.01.1999, отримав від відповідача приміщення, що підтверджується актом приймання передачі від 27.01.1999, підписаним уповноваженими представниками сторін, та скріплені печатками юридичних осіб. Дію даного договору було неодноразово пролонговано у зв'язку з відсутністю заяви однієї із сторін, на підставі пункту 9.5 договору.

Додатковою угодою № 10 від 01.11.2011 термін дії договору було продовжено до 01.07.2012 року, а у зв'язку з відсутністю заяви відповідно до п. 9.5, позивач за первісним позовом продовжив користуватись приміщенням у 2013 року.

Твердження позивача про те, що договір припинив свою дію 01.03.2013 року, судом до уваги не приймаються, адже відповідно до умов договору, у зв'язку з тим, що в матеріалах справи відсутня заява позивача за первісним позовом про не продовження договору оренди, його дію було пролонговано до 01.07.2013. Крім того позивач за первісним позовом у позовній заяві зазначає про те, що до 02.03.2013, здійснювалась оплата за орендоване приміщення, а отже підтверджує факт його пролонгації.

Пунктом 9.2 договору передбачено дострокове розірвання договору лише за взаємною згодою сторін, а посилання позивача на лист відповідача за первісним позовом № 4-80,90 від 18.03.2013, як на доказ припинення дії договору, судом відхиляється, адже в зазначеному листі відповідач за первісним позовом навпаки просить розглянути питання про продовження або розірвання правовідносин по договору № 33 від 27.01.1999. Тобто вищезазначеним листом підтверджується відсутність згоди на дострокове розірвання договору.

Також судом встановлено, що позивач за первісним позовом лише 25.03.2014 листом № 113-08/312 звертається до відповідача за первісним позовом, та доводить до відома останнього про не продовження договору оренди № 33 від 27.01.1999. За таких обставин суд дійшов висновку що договір було пролонговано до 01.07.2014, та він припинив свою дію на підставі п. 9.5, 9.6 договору саме 01.07.2014.

Позивач за первісним позовом звертаючись до суду з вимогою про розірвання договору, зазначає що підстава, тобто обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги є те, що договір припинив свою дію 01.03.2013. Суд зазначає, що договір який припинив свою дію, не може бути розірваний судом, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили

За таких обставин вимога позивач про розірвання договору оренди № 33 від 27.01.1999, не є законною обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами та задоволенню не підлягає.

Також позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про зобов'язання вчинити дію, а саме підписати акт приймання передачі майна датою 01.03.2013.

Враховуючи те, що судом встановлено що договір було пролонговано до 01.07.2014, а позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про зобов'язання вчинити дії, а саме підпасати акт приймання-передачі орендованого приміщення 01.03.2013, суд дійшов висновку, що вимога про зобов'язання прийняти майно з оренди шляхом підписання акту приймання-передачі не є законною та обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом відповідно до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача за первісним позовом.

Також, розглянувши зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості за договором оренди № 33 від 27.01.1999 в сумі 128494,88 грн, судом встановлено наступне.

Вимоги позивача за зустрічним позовом мотивовані тим, що договір № 33 від 27.01.1999 було неодноразово пролонговано, а 01.11.2011 додатковою угодою № 10 термін дії договору оренди був проваджений до 01.07.2012. Крім того на думку позивача за зустрічним позовом, у зв'язку з відсутністю заяви однієї із сторін, договір було пролонговано до 01.07.2013, у подальшому до 01.07.2014, і по теперішній час він є діючим. В порушення умов договору відповідач за зустріним позовом не сплатив орендні платежі в 2012-2013 роках, а тому виникла заборгованість на суму 128494,88 грн.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно статті 759 Цивільного кодексу України 1. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 2. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Враховуючи те, що судом встановлено що договір № 33 від 27.01.1999 припинив свою дію 01.07.2014; відповідач за зустрічним позовом долучив до матеріалів справи виписку з банку по особовому рахунку, згідно з якою останній здійснював платежі по орендній платі до 29.03.2013, а позивачем за зустрічним позовом заявлено вимогу про стягнення заборгованості з 2012 по 2013, без встановлення чітких періодів нарахування, вимог ухвали суду, надати чіткий період нарахування заборгованості, позивач за первісним позовом не виконав, суд дійшов висновку, зустрічний позов залишити без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

Суд зазначає, що після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач за зустрічним позовом має право знову звернутись з ним до господарського суду в загальному порядку.

У відповідності до ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання зустрічного позову покладається на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» про розірвання договору оренди та зобов'язання прийняти майно з оренди - відмовити.

2.Судовий збір за подання первісного позову покладається на позивача за первісним позовом.

3.Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит» до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення заборгованості в сумі 128494,88 грн, залишити без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України.

4. Судовий збір за подання зустрічного позову покладається на позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.02.2016.

Суддя С.В. Масловський