РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/32291/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Народний Капітал»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Мале студентське підприємство

«Сана»

Про стягнення 34 074 455,87 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Кобець Т.М, - по дов. № б/н від 21.10.2015

Антоненко Н.А. - по дов. № б/н від 21.10.2015

від відповідача не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Народний Капітал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мале студентське підприємство «Сана» про стягнення 34 074 455,87 грн., з яких: 28 355 158,00 грн. боргу за кредитом, 5 235 993,58 грн. боргу по процентам, 34 181,56 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 421 227,51 грн. пені за прострочення сплати процентів, 2 330,56 грн. - 3% річних за прострочення повернення кредиту, 25 564,66 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно кредитного договору № 267/13-К від 05.12.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 порушено провадження у справі № 910/32291/15 та призначено справу до розгляду на 19.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/32291/15 від 19.01.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 25.12.2015, розгляд справи був відкладений на 02.02.2016.

Позивач в судовому засіданні 02.02.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 02.02.2016 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 25.12.2015 та ухвали від 19.01.2016 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: м. Київ, вул. Гната Юри, 9, к. 417, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 24.12.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 02.02.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.12.2013 між Публічного акціонерного товариства «Банк Народний Капітал» (кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мале студентське підприємство «Сана» (позичальник, відповідач) та було укладено кредитний договір № 267/13-К (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору кредитор з 05.12.2013 відкриває позивальнику поновлювальну відкличну кредитну лінію, а саме надає останньому грошові кошти у загальній сумі 27 000 000,00 грн. на поповнення обсягових коштів, а позичальник зобов'язується повністю повернути кредитору отриманий кредит до 03.12.2014 (включно) та сплачувати 20,00 відсотків річних від суми кредиту у порядку, визначеному цим договором.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 3.6. договору позичальник зобов'язаний до 03.12.2014 (включно) погасити кредит шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок.

Додатковою угодою № 1 від 11.01.2014 сторонами внесено зміни до п. 1.1. договору та збільшено розмір поновлювальної відкличної кредитної лінії до 30 000 000,00 грн.

Додатковою угодою № 3 від 03.12.2014 сторонами внесено зміни до п. 1.1. та п. 3.6. договору визначивши строк повернення кредиту до 02.12.2015 (включно).

Згідно з п. 3.1. договору кредитор надає кредит на підставі письмової заяви позичальника шляхом переказу необхідної частини коштів на рахунок позичальника, або сплати платіжних документів, наданих позичальником безпосередньо з позичкового рахунку.

Свої зобов'язання за договором позивач на підставі відповідних заяв відповідача виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами та розпорядженнями від 05.12.2013, від 11.01.2014, від 20.01.2014, від 23.01.2014, від 24.01.2014, від 27.03.2014.

Згідно з п. 1.2. договору проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом (метод «факт-факт»), кількість днів у році визначається фактична - 365/366.

Відповідно до п. 3.2. договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору нараховані за правилами цього договору проценти за ставкою, вказаною у пункті 1.1. цього договору. Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом у гривнях.

Згідно з п. 3.3. договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом починаючи з дня надання кредиту (частини кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються протягом фактичного строку користування кредитом, тобто до повного погашення кредиту, а у разі прострочення погашення кредиту - протягом строку існування залишку заборгованості за кредитом. Проценти за користування кредитом не нараховуються, а відповідно не підлягають сплаті, за день, протягом якого позичальник остаточно та повністю погасив кредит кредиторові (повернув кредит кредиторові).

Пунктом 3.4. договору визначено, що проценти за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує платіжним дорученням на рахунок кредитора не пізніше 19 (дев'ятнадцятого) числа місяця наступного за звітним зі своїх поточних рахунків.

Додатковою угодою № 2 від 10.02.2014 внесено зміни до п. 3.4. договору та визначено, що проценти за користування кредитом позичальник щоквартально сплачує платіжним дорученням на рахунок кредитора на протязі кварталу, наступного за звітним зі своїх поточних рахунків.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки не виконав, а відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить: 28 355 158,00 грн. боргу за кредитом, 5 235 993,58 грн. боргу по процентам за користування кредитом.

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що складається з 28 355 158,00 грн. боргу за кредитом, 5 235 993,58 грн. боргу по процентам за користування кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов кредитного договору, у визначені строки оплату по погашенню кредиту та сплаті процентів не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 9.1. договору передбачено, що у випадку прострочення сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення оплати, від несвоєчасно сплаченої суми процентів за кожний календарний день прострочення.

Згідно з п. 9.2. договору у випадку прострочення погашення суми наданого кредиту позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення погашення, від несвоєчасно погашеної суми кредиту за кожний календарний день прострочення.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 9.5. договору сторони відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за цим договором припиняється через 10 (десять) років.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту та процентів не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої, за обґрунтованими розрахунками становить 34 181,56 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 421 227,51 грн. пені за прострочення сплати процентів.

Вимоги позивача в частині стягнення 34 181,56 грн. пені за прострочення повернення кредиту, 421 227,51 грн. пені за прострочення сплати процентів обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті кредиту та процентів, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 2 330,56 грн. - 3% річних за прострочення повернення кредиту, 25 564,66 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 2 330,56 грн. - 3% річних за прострочення повернення кредиту, 25 564,66 грн. - 3% річних за прострочення сплати процентів (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Народний Капітал» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мале студентське підприємство «Сана» (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9, к. 417, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Народний Капітал» (03067, м. Київ, бульв. Івана Лепсе, 4, ) 28 355 158 (двадцять вісім мільйонів триста п'ятдесят п'ять тисяч сто п'ятдесят вісім) грн. 00 коп. боргу за кредитом, 5 235 993 (п'ять мільйонів двісті тридцять п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 58 коп. боргу по процентам, 34 181 (тридцять чотири тисячі сто вісімдесят одну) грн. 56 коп. пені за прострочення повернення кредиту, 421 227 (чотириста двадцять одну тисячу двісті двадцять сім) грн. 51 коп. пені за прострочення сплати процентів, 2 330 (дві тисячі триста тридцять) грн. 56 коп. - 3% річних за прострочення повернення кредиту, 25 564 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот шістдесят чотири) грн. 66 коп. - 3% річних за прострочення сплати процентів, 182 700 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 09.02.2016.

СуддяВ.В.Сівакова