донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

25.01.2016 р. справа №905/293/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача: від відповідача: не з'явився; ОСОБА_4 за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
від21.12.2015 р.
у справі№ 905/293/15 (судя ОСОБА_5О.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
доКомунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м. Маріуполь
про стягнення 11 541 425 грн. 13 коп.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.08.2015 р. у справі № 905/293/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", позивач) до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа" (далі ККП ММР "Маріупольтепломережа", відповідач) позовні вимоги про стягнення 11 541 425 грн. 13 коп. задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 7 297 213 грн. 09 коп. інфляційних втрат, 744 303 грн. 95 коп. 3% річних, 50 922 грн. 14 коп. судового збору.

07.09.2015 р. на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

ККП ММР " Маріупольтепломережа" звернулось до господарського суду з заявою № 774/01 від 03.12.2015 р. про відстрочку виконання вказаного рішення на 1 рік.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2015 р. зазначену заяву задоволено частково, відстрочено виконання рішення від 25.08.2015 р. господарського суду Донецької області у справі № 905/293/15 на 6 місяців, а саме до 21.06.2016 р. включно.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Донецької області від 21.12.2015 р. ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити відповідачу у задоволенні вказаної заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач стверджує, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, ухвалу прийнято при недоведеності обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначає, що місцевим господарським судом було взято до уваги лише фінансовий стан відповідача.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, на теперішній час рішення суду від 25.08.2015 р. у справі № 905/293/15 ККП ММР "Маріупольтепломережа" у повному обсязі не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, відстрочити виконання рішення.

Згідно з п. 7.1.2 постанови № 9 від 17.10.2012 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Пунктом 7.2 вказаної постанови суду Пленуму Вищого господарського суду України встановлено, що підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що заява № 774/01 від 03.12.2015 р. ККП ММР " Маріупольтепломережа" про відстрочення виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.08.2015 р. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на перебування підприємства у важкому фінансовому становищі, наявність виключних обставин, що роблять неможливим виконання рішення одномоментно, зокрема, накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках підприємства, в межах суми 67 673 579 грн. 68 коп. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 49094124; невідповідність тарифів на теплопостачання, за якими ККП ММР "Маріупольтепломережа" реалізовує свої послуги, їх економічній собівартості, особливий порядок ціноутворення, інші законодавчі та організаційні обмеження здійснення власної господарської діяльності тощо.

Твердження заявника апеляційної скарги стосовно відсутності документального обґрунтування фінансового стану ККП ММР "Маріупольтепломережа" є безпідставним, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідачем було надано постанову ВП №49502140 від 02.12.2015 р. про відкриття виконавчого провадження; постанову ВП №46650446 від 25.02.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; постанову ВП №49094124 від 21.10.2015 р. про арешт коштів боржника; кошторис обєктів, які підключені до котелень ККП ММР "Маріупольтепломережа"; звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за дев'ять місяців 2015 року; баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015 р., 30.09.2014 р., 31.12.2014 р.; баланс на 31.12.2012 р., 31.12.2013 р.; довідку №554 від 06.11.2014 р. про перебування основних засобів на праві повного господарського відання ККП ММР "Маріупольтепломережа"; витяги №11177613 від 10.07.2006 р., №23421873 від 28.07.2009 р., №23438774 від 29.07.2009 р., №23756841 від 03.09.2009 р., №29515891 від 01.04.2011 р. про реєстрацію права власності територіальної громади м. Маріуполя в особі Маріупольської міської ради на певні обєкти нерухомості; накази Комунального комерційного підприємства ККП ММР "Маріупольтепломережа" №61 від 02.02.2015 р. "Про переведення та звільнення робітників, про зміну суттєвих умов праці", №132 від 23.03.2015 р. "Про зміну режиму роботи", №169 від 08.04.2015 р. "Про внесення змін у наказ №132 від 23.03.2015 р. та про відміну дії наказу №167 від 06.04.2015р."; інформацію про здійснення розрахунків за надані послуги теплопостачання на 31.10.2015 р.; журнали-ордери і відомості по рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками".

Відтак, наданими відповідачем документами підтверджується ускладнене фінансове становище боржника. Крім того, судова колегія вважає за необхідне відмитити, що присуджені до стягнення у справі № 905/293/15 суми, за своєю правовою природою є 3% річних, інфляційними втратами, які стягнуті з відповідача внаслідок порушення строків оплати основного боргу. ККП ММР "Маріупольтепломережа" порушені строки оплати газу, які встановлені договором №14/2532/11 від 30.09.2011 р., проте відповідач не ухилявся від виконання договірних зобов'язань та вчиняв дії, що спрямовані на проведення розрахунків з позивачем.

Як свідчать матеріали справи, наслідком невчасних та неповних розрахунків контрагентів позивача за надані ним послуги стало залучення позивачем довгострокових кредитів, обтяження за якими станом на 31.12.2014 р. становлять 242 965 432 тис. грн., що підтверджується консолідованим балансом підприємства позивача станом на 01.10.2014 р. Загалом, довгострокові зобовязання і забезпечення діяльності позивача становлять 73 114 782 тис. грн. Станом на 31.12.2014 р. валовий збиток компанії становить 85 044 810 тис. грн.

Отже, фінансове становище ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є також ускладненим.

При цьому, заборгованість відповідача є наслідком несвоєчасних платежів боржника за поставлений природний газ, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору №14/2532/11 від 30.09.2011 р. прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Наразі, політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох учасників, внаслідок чого судом обгрунтовано не надано відстрочку виконання рішення на 1 рік.

Одночасно, вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 25.08.2015 р., з урахуванням майнового стану боржника, може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ККП ММР "Маріупольтепломережа", що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту, а тому, місцевий господарський суд дійшов висновку, що виконання рішення від 25.08.2015 р. господарського суду Донецької області у справі № 905/293/15 може бути відстрочено на 6 місяців, а саме до 21.06.2016 р. включно.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення заяви ККП ММР "Маріупольтепломережа" та надання відстрочки виконання рішення від 25.08.2015 р. у справі № 905/293/15 на 6 місяців є вірним.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду відповідає обставинам справи, є законною та обґрунтованою, а тому, судовою колегією залишається в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105, 121 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 21.12.2015 року у справі № 905/293/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 21.12.2015 року у справі № 905/293/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: Д.О. Попков

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.