ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.02.16р. Справа № 904/11193/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Дочірнього підприємства "Товстопуз", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 9 422,82 грн. за договором про постачання електричної енергії

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 178/1001 від 20.05.2015р.

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Дочірнього підприємства "Товстопуз" заборгованість за спожиту активну електричну енергію у сумі 4 328,27грн., 3% річних - 66,29 грн., пеня - 736,77 грн., інфляційні втрати 86,76 грн., заборгованість за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 4 294,72 грн. за договором про постачання електричної енергії № 606468 від 30.07.2007р.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням позивача на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань по оплаті поставленої позивачем електроенергії за договором про постачання електричної енергії № 606468 від 30.07.2007р.

Позивач позовні вимоги, викладені у позовній заяві, підтримав в повному обсязі.

У судове засідання 15.02.2016р. представник відповідача не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, відзиву на позов та інші витребувані судом документи не надав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 29.12.2015р.: 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, буд. 21/1.

Від відповідача конверт з ухвалою повернувся на адресу господарського суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а саме: юридична адреса, на яку надсилалась кореспонденція суду, підтверджена Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 29.12.2015р.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвала суду від 30.12.2015р. була надіслана відповідачу завчасно з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Слід зазначити, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвала суду від 30.12.2015р. була надіслана на адресу відповідача, яка підтверджена Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 29.12.2015р. та неотримана відповідачем внаслідок його недобросовісної поведінки, що полягає у незабезпеченні вчасного отримання поштової кореспонденції за своєю адресою реєстрації.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Крім цього, відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, представник позивача наполягав на тому, що причини для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення. Також, представником позивача у судовому засіданні 15.02.2016р. повідомлено, що з моменту порушення провадження у даній справі відповідач жодних проплат не здійснював, а неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

Ухвалою суду від 01.02.2016р. відкладено розгляд справи на 15.02.2016р.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 15.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», яке в подальшому змінило назву на Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі Постачальник, Позивач) та Дочірнім підприємством «Товстопуз» (далі Споживач, Відповідач) укладено договір № 606468 про постачання електричної енергії (далі Договір).

Відповідно до розділу 1. Договору, Постачальник передає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 80кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатками «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» між постачальником та споживачем, та «Загальна схема електропостачання», який є невідємною частиною даного договору або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязані керуватись чинним законодавством України та правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ) (п. 2.1. Договору).

Постачальник зобовязується постачати споживачу електроенергію як різновид товару:

1) в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням розділу 6 цього договору за додатком Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам;

2) згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустаткування (ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін;

3) із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартам;

4) забезпечити отримання споживачем електричної енергії в межах дозволеної потужності 80 кВт (п. 2.2.2. Договору).

Споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку «Порядок розрахунків» та додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п.п. 2.3., 2.3.3. Договору).

Постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені договором (п.п. 3.1., 3.1.1. Договору).

Згідно п. 3.2.1. Договору споживач має право звернутися не пізніше ніж за пять робочих днів до закінчення поточного розрахункового періоду за зміною коригуванням) договірної величини споживання електричної енергії цього періоду у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього договору та додатку Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам.

Згідно п. 4.2.2. Договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитих та договірних величин.

Споживач сплачує постачальнику вартість недорахованої електроенергії розрахованої відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією,затвердженої постановою НКРЕ 4 травня 2006 року № 562 (далі Методика) у разі таких дій або бездіяльності споживача:

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії;

- пошкоджен6ня засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, пошкодження та (або) зняття пломб з засобів обліку;

- споживання електроенергії поза засобами обліку;

- інших умов, визначених Методикою (п. 4.2.3. Договору).

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що облік електроенергії, спожитої та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Для розрахункового обліку електричної енергії мають використовуватися засоби обліку, внесені до державного реєстру засобів вимірювання техніки, допущені до застосування в Україні та погоджені постачальником.

У разі порушення споживачем вимог нормативно технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не враховуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником згідно з вимогами додатка «Порядок розрахунків».

Відповідно до п. 9.8. Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007р. Договорі вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.8.1. Договору).

Порядок розрахунків встановлено в Додатку № 3 Порядок розрахунків.

Так, відповідно до п. 1 Додатку 3 до Договору, розрахунки споживача за використану електричну енергію з постачальником здійснюються за тарифами недиференційованими за зонами доби, які встановлюються відповідно до положень нормативно-правових НКРЕ і діють на протязі розрахункового періоду.

Вибір виду тарифу (диференційованого/недиференційованого) здійснюється споживачем та може бути змінений за додатковою угодою, але н частіше ніж один раз на рік. Споживач має право на зміну виду тарифу у разі зміни значення тарифних коефіцієнтів, які використовуються для визначення рівня ставок тарифів, диференційованих за періодами часу.

Розрахунковий період з 18 числа з місяця до такого ж числа наступного місяця.

Якщо вище визначена дата початку розрахункового періоду не співпала з датою початку розрахункового періоду, що діяла до цього, або в разі зміни розрахункового періоду, початок першого розрахункового періоду за новими умовами наступить з числа наступного після дати закінчення минулого розрахункового періоду.

Відповідно до п. 2 Додатку 3 до Договору, обсяги використання електричної енергії, які підлягають оплаті визначаються за показами засобів розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених правилами користування електричною енергією.

Згідно абзацу 1 п. 2.2 Додатку 3 до Договору, підтвердження фактичного використання обсягу електричної енергії за звітний розрахунковий період що належить до сплати споживачем здійснюється сторонами за формою про використану електричну енергію, погодженого сторонами, що відображена у додатку 5 до договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після завершення розрахункового періоду в двох примірниках.

Абзацом 3 п.4 Додатку 3 до Договору встановлено, що остаточний розрахунок на підставі акту про використану електричну енергію, згідно п. 2.2. цього додатку, за весь розрахунковий період за остаточним рахунком, який споживач повинен отримати у день надання постачальнику цього акту, або за остаточним рахунком нарахованим згідно цього додатку. Остаточний розрахунок споживач повинен здійснити протягом 5 операційних банківських днів з дати отримання рахунку.

Позивач у травні липні 2015р. належним чином виконував свої зобов'язання за договором, що підтверджується звітами про споживання електроенергії (активна та реактив енергії) за травень 2015р, за червень 2015р., за липень 2015р. підписаними повноважними представниками Позивача та Відповідача та скріплених печатками сторін (а.с. 26-29).

Крім того Відповідачем перевищено договірну величину споживання електричної енергії на суму 4 294,72 грн.

Позивач надавав відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію та за перевищення договірної величини споживання електричної енергії (а.с. 30-33).

Відповідач за надані послуги вчасно та в повному обсязі не розрахувався, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за активну електроенергію у сумі 4 238,27 грн., за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у сумі 4 294,72 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, Договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічну норму містить і ст. 526 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. За ч. 7 ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за активну електроенергію у сумі 4 238,27 грн. та за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у сумі 4 294,72 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 736,77 грн. за період з 30.05.2015р. по 29.12.2015р., 3 % річних 66,29 грн. за період з 30.05.2015р. по 28.12.2015р. та інфляційні втрати 86,76 грн. за період з 01.06.2015р. по 19.12.2015р.

Відповідно до п. 4.2.1. Договору за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.3. -2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним договором, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Розрахунок пені перевірено судом, він відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 736,77 грн. за період з 30.05.2015р. по 29.12.2015р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

3% за період з 30.05.2015р. по 29.12.2015р. становлять 66,29 грн. та підлягають до стягнення.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат позивача суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, що підлягають до стягнення за період червень листопад 2015 р. становлять 86,76 грн.

Отже, з врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме: сума за активну електричну енергію 4 238,27 грн., за перевищення договірних величин споживання електричної енергії 4 294,72 грн., пені - 736,77 грн., інфляційні втрати 86,76 грн., 3% річних 66,29 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, приймаючи до уваги, що спір доведено до розгляду в суді з вини відповідача, суд вважає за можливе покласти на нього судові витрати у справі в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути Дочірнього підприємства «Товстопуз» (50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ногіна, 21/1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, буд. 22, ) 4 238,27 грн. (чотири тисячі двісті тридцять вісім грн. 27 коп.) - заборгованості за спожиту активну електроенергію, 4 294,72 грн. (чотири тисячі двісті дев'яносто чотири грн. 72 коп.) заборгованості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, 736,77 грн. (сімсот тридцять шість грн. 77 коп.) - пені, 66,29 грн. (шістдесят шість грн. 29 коп.) - 3% річних, 86,76 грн. (вісімдесят шість грн. 76 коп.) - інфляційних втрат та 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 16.02.2016р.

Суддя ОСОБА_2