ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" лютого 2016 р.Справа № 924/1952/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" Дніпропетровська область, м. Павлоград

до товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар`єр" Хмельницька область, Полонський район, м. Полонне

про стягнення 103055,51 грн., з яких: 59340,00 грн. - заборгованість; 14134,96 грн. - пеня; 1809,67 грн. - 3% річних; 27770,88 грн. - інфляційні втрати.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №25/256-226 від 15.11.13р.

від відповідача: ОСОБА_2 - директор

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 103055,51 грн., з яких: 59340,00 грн. - заборгованість; 14134,96 грн. - пеня; 1809,67 грн. - 3% річних; 27770,88 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на виконання буровибухових робіт №497414 від 29.10.2014р. Зазначає, що позивачем були виконані бурові роботи, про що свідчить акт приймання пробуреного блоку від 17.11.2014р. та акт приймання-здачі виконаних робіт від 28.11.2014р. на суму 60840,00 грн. Вказує, що відповідач повинен був оплатити виконані бурові роботи згідно наданого позивачем рахунку №40 від 28.11.2014р.

Повідомляє, що відповідачу направлялася претензія за №25/247-12 від 09.06.2015р. про погашення заборгованості. Відповіді на претензію позивачем не отримано, було погашено лише частину заборгованості в сумі 1500,00 грн., станом на 08.12.2015р. заборгованість останнього складає 59340,00 грн. Також позивачем заявлено до стягнення 14134,96 грн. пені; 1809,67 грн. 3% річних та 27770,88 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні та у письмовому відзиві від 10.02.2016р. просить в позові відмовити. Доводить до відома суду, що згідно договору позивач зобовязаний був виконати бурові роботи в комплексі. Вказує, що бурові роботи бути виконані з запізненням на 10 днів, а вибухові роботи виконані не були, у звязку з чим ТОВ „Полонський щебеневий карєр втратив можливість підписати контракт на поставку щебеню. Зазначає, що про неможливість виконання своїх обовязків за договором позивач повідомив листом від 14.11.2014р., в результаті чого відповідач опинився в скрутному становищі. Наголошує, що блок був забурений під вибухівку, яку виробляє позивач, а вибух довелося здійснювати іншою вибухівкою, що призвело до неякісного вибуху.

Розглядом матеріалів справи, господарським судом встановлено:

Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" є юридичною особою, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 17.01.2013р.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Полонський щебеневий карєр м. Полонне Хмельницької області є юридичною особою, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 31.03.2015р.

29.10.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар`єр" (замовник) та державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (підрядчик) укладено договір на виконання буровибухових робіт №497414, згідно умов якого замовник зобовязується прийняти та оплатити, а підрядчик виконати буровибухові роботи по розрихленню масиву гірничих порід в карєрі ТОВ "Полонський щебеневий кар`єр" (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору підрядчик за попередньою згодою із замовником може виконати роботи по даному договору силами філій юридичної особи підрядчика, а саме:

1.2.1. Філія ДП „НВО „ПХЗ „Карпативибухпром;

1.2.2. Філія ДП „НВО „ПХЗ „Донецьквибухпром;

1.2.3. Філія ДП „НВО „ПХЗ Виконання буро вибухових робіт „Павлоградвибухпром.

Найменування філії підрядчика фактично виконуючої роботи вказується в специфікаціях (додатках) до даного договору, що являються його невідємною частиною та актах приймання-передачі виконаних робіт (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 2.1. загальна сума договору складає 960000,00 грн., без ПДВ, ПДВ 20% - 192000,00 грн., всього 1152000,00 грн. з ПДВ.

Вартість, обєм робіт та порядок розрахунків по договору зазначається в специфікаціях (додатках) до договору, які являються його невідємною частиною (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. 1 специфікації №1 від 29.10.2014р. загальна вартість буровибухових робіт по розрихленню масиву гірничих порід складає 163200,00 грн., ПДВ 20% - 32640 грн., всього з ПДВ - 195540,00 грн.

Пунктом 2 специфікації передбачено, що оплата робіт здійснюється поетапно в наступному порядку:

2.1. І етап: замовник протягом 3-х календарних днів до початку бурових робіт на карєрі перераховує підрядчику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., що являється підставою для початку проведення підрядчиком бурових робіт в карєрі замовника;

2.2. ІІ етап: після виконання підрядчиком бурових робіт, замовник протягом 3 днів з моменту закінчення виконання підрядчиком бурових робіт, перераховує грошові кошти в розмірі 40000,00 грн., що являється підставою для початку виконання підрядчиком вибухових робіт;

2.3. ІІІ етап: після виконання підрядчиком вибухових робіт, сторони протягом 3 днів підписують акт приймання-передачі виконаних робіт із зазначенням обєму підривної гірничої маси, після чого замовник в термін не пізніше 10 календарних днів після підписання акта оплачує 100 % вартості виконаних робіт, за вирахуванням сум сплачених раніше, відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. специфікації №1.

Пунктом 2.5. договору визначено, що розрахунки за договором здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядчика.

Згідно з п. 4.7., 4.10. договору робота вважається виконаною після підписання акта здачі-приймання уповноваженими особами сторін. Здача та приймання робіт оформляється актом приймання-передачі протягом 3-х днів після виконання підрядчиком вибухових робіт.

Відповідно до п. 5.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх обовязків за договором сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.

В п. 5.5. договору сторони передбачили, що за несвоєчасну або неповну оплату послуг замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, починаючи з наступного дня невиконання умов договору.

Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2014р. (п. 9.1. договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками, а також філіями підрядчика.

Позивачем на виконання умов договору були проведені роботи, а саме: буріння скважин в блоці гірничої маси вартістю 60840,00 грн., що підтверджується актом приймання пробуреного блоку від 17.11.2014р. та актом приймання-передачі виконаних робіт від 28.11.2014р. В акті приймання-передачі виконаних робіт зазначено, що роботи виконані повністю, сторони претензій один до одного не мають. Акт підписаний замовником, підрядчиком та філією підрядчика „Донецьквибухпром.

28.11.2014р. позивачем був виставлений відповідачу рахунок №40 про оплату виконаних робіт на суму 60840,00 грн.

09.06.2015р. позивачем направлено відповідачу претензію на суму 101703,44 грн., в якій просив сплатити суму заборгованості за виконання бурових робіт у розмірі 60840,00 грн., 13190,52 грн. пені, 903,31 грн. 3% річних та 26769,60 інфляційні втрати.

Відповідачем було частково погашено заборгованість в сумі 1500,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 04.08.2015р.

З огляду на те, що "Полонський щебеневий кар`єр" своїх грошових зобовязань за договором №497414 від 29.10.2014р. в повному обсязі не виконав, позивач звернувся з позовом про стягнення 59340,00 грн. - заборгованості; 14134,96 грн. пені; 1809,67 грн. 3% річних та 27770,88 грн. інфляційних втрат.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом взято до уваги таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий карєр" (замовник) та державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (підрядчик) укладено договір на виконання буровибухових робіт №497414, згідно умов якого замовник зобовязується прийняти та оплатити, а підрядчик виконати буровибухові роботи по розрихленню масиву гірничих порід в карєрі ТОВ "Полонський щебеневий кар`єр" (п. 1.1. договору).

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно вимог частини 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Позивачем на виконання умов договору були проведені роботи, а саме: буріння скважин в блоці гірничої маси вартістю 60840,00 грн., що підтверджується актом приймання пробуреного блоку від 17.11.2014р. та актом приймання-передачі виконаних робіт від 28.11.2014р.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до вимог ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2.2. договору визначено, що вартість, обєм робіт та порядок розрахунків по договору зазначається в специфікаціях (додатках) до договору, які являються його невідємною частиною.

Відповідно до п. 2 специфікації оплата робіт здійснюється поетапно в наступному порядку:

2.1. І етап: замовник протягом 3-х календарних днів до початку бурових робіт на карєрі перераховує підрядчику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., що являється підставою для початку проведення підрядчиком бурових робіт в карєрі замовника;

2.2. ІІ етап: після виконання підрядчиком бурових робіт, замовник протягом 3 днів з моменту закінчення виконання підрядчиком бурових робіт, перераховує грошові кошти в розмірі 40000,00 грн., що являється підставою для початку виконання підрядчиком вибухових робіт;

2.3. ІІІ етап: після виконання підрядчиком вибухових робіт, сторони протягом 3 днів підписують акт приймання-передачі виконаних робіт із зазначенням обєму підривної гірничої маси, після чого замовник в термін не пізніше 10 календарних днів після підписання акта оплачує 100 % вартості виконаних робіт, за вирахуванням сум сплачених раніше, відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. специфікації №1.

Враховуючи, що акт приймання-передачі виконаних робіт підписаний між сторонами 28.11.2014р., останнім днем оплати вартості виконаних робіт є 08.12.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, у визначений сторонами строк відповідачем не було здійснено оплату виконаних робіт.

Після надіслання претензії ДП "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" від 09.06.2015р. за №25/247-12 про сплату заборгованості, відповідачем було перераховано позивачу 1500,00 грн., що підтверджується банківською випискою від 04.08.2015р.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 59640,00 грн. заборгованості за виконані бурові роботи є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем заявлено до стягнення 1809,67 грн. 3% річних.

Як вбачається із розрахунку, позивачем правомірно нараховано 3% річних в розмірі 295,03 грн. за період з 09.12.2014р. по 05.02.2015р. та 130,01 грн. за період з 06.02.2015р. по 03.03.2015р.

Щодо нарахувань 3% річних в розмірі 770,08 грн. за період з 04.03.2015р. по 04.08.2015р., судом враховується, що відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування. З огляду на зазначене, позивачем неправомірно включено день сплати 04.08.2015р. в період нарахування 3% річних на суму заборгованості в розмірі 60840,00 грн. Суд, здійснивши перерахунок 3% річних за відповідні періоди встановив, що правомірним є нарахування 3% річних за відповідні періоди в наступних розмірах:

- 765,08 грн. за період з 04.03.2015р. по 03.08.2015р. із суми заборгованості 60840,10 грн.;

- 619,41 грн. за період з 04.08.2015р. по 08.12.2015р. із суми заборгованості 59340,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, до стягнення підлягає 3% річних в розмірі 1809,53 грн.

Таким чином, в стягненні 0,14 грн. (1809,67 - 1809,53 = 0,14) 3% річних необхідно відмовити.

Відповідно до п. 3.1. постанови вказаної постанови Пленуму ВГС України № 14 від 17.12.2013р. інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно листа Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.1997р. №62-97р., відповідно до якого індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Позивачем заявлено до стягнення 27770,88 грн. інфляційних втрат, а саме: 26465,40 грн. за період з 09.12.2014р. по 04.08.2015р. та 1305,48 грн. за період з 05.08.2015р. по 08.12.2015р.

Суд перевіривши розрахунок інфляційних втрат за допомогою інформаційно-пошукової системи „Законодавство встановив, що інфляційні втрати за період з грудня 2014р. по липень 2015р. із суми заборгованості 60840,00 грн. становлять 26452,69 грн.; за період з серпня по листопад 2015р. із суми заборгованості 59340,00 грн. становлять 1285,06 грн.

Таким чином, інфляційні втрати підлягають стягненню в розмірі 27737,75 грн.

За таких обставин, в стягненні 33,13 грн. (2770,88 27737,75 = 33,13) суд відмовляє.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 5.5. договору сторони передбачили, що за несвоєчасну або неповну оплату послуг замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, починаючи з наступного дня невиконання умов договору.

Як вбачається з розрахунку позивачем правомірно нараховано пеню за період з 09.12.2014р. по 08.06.2015р. в розмірі 14134,96 грн. Тому заявлена до стягнення сума пені підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно положень статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 103022,24, з яких: 59340,00 грн. заборгованість; 14134,96 грн. пеня; 1809,53 грн. 3% річних; 27737,75 грн. інфляційні втрати.

В решті позову щодо стягнення 33,27 грн., з яких: 0,14 грн. - 3% річних; 33,13 грн. - інфляційні втрати суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" Дніпропетровська область, м. Павлоград до товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар`єр" Хмельницька область, Полонський район, м. Полонне про стягнення 103055,51 грн., з яких: 59340,00 грн. - заборгованість; 14134,96 грн. - пеня; 1809,67 грн. - 3% річних; 27770,88 грн. - інфляційні втрати задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий карєр" (Хмельницька область, м. Полонне, вул. Герасимчука, 190-Б, ) на користь державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 44, ) 59340,00 грн. (пятдесят девять тисяч триста сорок гривень 00 коп.) заборгованості, 14134,96 грн. (чотирнадцять тисяч сто тридцять чотири гривні 96 коп.) пені,1809,53 грн. (одна тисяча вісімсот девять гривень 53 коп.) 3% річних, 27737,75 грн. (двадцять сім тисяч сімсот тридцять сім гривень 75 коп.) інфляційних втрат, 1545,33 грн. (одна тисяча пятсот сорок пять гривень 33 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 10.02.2016 р.

Суддя О.Є. Танасюк

Відповідно до ч. 5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, 44);

3 - відповідачу, товариство з обмеженою відповідальністю "Полонський щебеневий кар`єр" - (30500, Хмельницька область, м. Полонне, вул. Академіка Герасимчука, 190 Б).