ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" лютого 2016 р.Справа № 924/647/15

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства „Проскурів, с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область

до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, м. Київ в особі Хмельницької обласної філії, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Асоціація Українських банків, м. Київ

про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору не відновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів

Представники сторін:

позивача не зявився

відповідача ОСОБА_1 - за довіреністю №02-36/1374 від 03.06.15р.

третьої особи не зявився

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство „Проскурів звернулось до господарського суду із позовом до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, в особі Хмельницької обласної філії, про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору не відновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно ч.1,5 ст.12 Закону України „Про третейські угоди третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження в договорі, повинна містити інформацію, зокрема, про предмет спору. Таким чином, на момент укладення третейської угоди конкретно визначений спір повинен існувати і за спільною згодою його сторін повинен бути включеним до третейської угоди.

При цьому третейська угода обов'язково повинна містити вичерпне коло питань, що передаються на третейський розгляд.

Вказує, що в п.6 договору №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р. не визначений предмет спору, що підлягає розгляду Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків. Вищезазначеним пунктом передбачений розгляд Третейським судом не реально існуючих спорів, а таких, що можуть виникнути в майбутньому з невизначеним ступенем такої можливості.

Позивач також вказує на те, що відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином позивач стверджує, що невідповідність третейської угоди у вигляді третейського застереження у Договорі вимогам цивільного законодавства, є підставою вважати таку третейську угоду нікчемною на підставі ст.228 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина.

Згідно ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача в судовому засіданні та відповідач у відзиві на позов повідомляє що договір не відновлювальної кредитної лінії № 880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007 року підписаний обома сторонами без розбіжностей і зауважень; при укладанні третейської угоди сторонами додержано правил, передбачених положеннями ст.12 Закону України "Про третейські суди"; спірне третейське застереження, викладене у п.6.2 Кредитного Договору, за формою і змістом закону не суперечить, інші підстави для визнання його недійсним відсутні. Отже, проти позову представник відповідача заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні повністю.

Третя особа явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила. У письмовому поясненні, що надійшло до суду 08.02.15р. зазначає, що випадки виключення із компетенції третейського суду конкретних спорів викладені у ст.6 Закону України "Про третейські суди" та серед них немає спору про визнання недійсним третейського застереження. У ст.12 ГПК України також немає правила про виключення із компетенції третейського суду спорів про визнання недійсним третейського застереження. Вказує, що відповідно до частини 7 та 8 статті 27 Закону прямо передбачено право третейського суду розглядати "питання про недійсність третейської угоди2. Аналогічна правова-позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 10.12.2014 р. у справі № 910/8220/14 та від 16.09.14 року у справі № 910/9273/14. Таким чином, третя особа вважає, що ЗУ "Про третейські суди" з компетенції третейського суду не тільки не виключені спори про визнання недійсним третейського застереження, а і прямо передбачена можливість розгляду третейським судом "питання про недійсність третейської угоди". Зауважує, що Третейський суд при АУБ в 2015 році у третейській справі 104/15 вже розглядав спір про стягнення заборгованості з позивача та вже надавав оцінку третейського застереження що розглядається у справі 924/647/15. Позивач не позбавлений права заявити про недійсність третейського застереження разом з вимогою про скасування рішення третейського суду до Господарського суду м. Києва - суду, який за визначенням Закону України "Про третейські суди" є компетентним для визнання недійсним третейського застереження разом з вимогою про скасування рішення третейського суду. З огляду на зазначене просить припинити провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.80 ГПК України.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

05.06.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі Хмельницької обласної філії (кредитор) та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів (позичальник) було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ28.

Відповідно до п.п. 1,1, 1.1.1., 1.1.2. Договору кредиту передбачено, що кредитор зобов'язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 400000 доларів США із сплатою 13 процентів річних, зі щомісячним погашенням Кредиту рівними частинами по 3333 долари США не пізніше 5 числа кожного місяця.

06.02.2013р. сторони уклали Договір про внесення змін №9 до Договору кредиту, яким змінили валюту кредиту, перевели заборгованості по кредиту в розмірі 252893 долари США та за процентами в розмірі 34716 доларів 19 центів США в гривню, яка склала 2346890 гривень 99 копійок, максимальний ліміт заборгованості встановили в розмірі 2346890 гривень 99 копійок, сплату заборгованості по кредиту встановили здійснювати рівними частинами не пізніше 5 числа кожного місяця, процентну ставку встановили на рівні 9,9 процентів річних до „05 лютого 2023 року, з „06 лютого 2023 року - 18 процентів річних.

Відповідно до п.п.4.1. Договору кредиту передбачено, що у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов'язаний сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в цей період, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Пункт 6.2 вказаного договору містить третейське застереження такого змісту: „У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України „Про третейські суди, домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002. м. Київ. вул. М. Раскової,15, ОСОБА_2. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається ОСОБА_3 або ОСОБА_4 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (третейський суддя Ярошовець В.М.) від 24.02.205р. по справі №104/15 було задоволено позов публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк до Публічного акціонерного товариства „Проскурів та Агрофірми „Проскурів про солідарне стягнення заборгованості по договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ28 в сумі 2457680,12 грн. та третейський збір в сумі 24976,80 грн.

Вважаючи своє право порушеним, позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 13.07.15р. провадження у справі №924/647/15 було припинено. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.08.15р. ухвалу від 13.07.15р. скасовано, а справу №924/647/15 направлено до суду області для розгляду. Постановою Вищого господарського суду України від 04.11.15р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.08.15р. залишено без змін.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке :

В ході дослідження матеріалів справи встановлено, що предметом спору є визнання недійсною третейської угоди у вигляді третейського застереження, що викладене у п.6.2 договору невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ28 від 05.06.2007р., в якій зафіксоване таке: „у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України „Про третейські суди, домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: 02002. м. Київ. вул. М. Раскової,15, ОСОБА_2. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається ОСОБА_3 або ОСОБА_4 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий вищезазначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою і п'ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 1 Закону України „Про третейські суди встановлює, що до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Судом береться до уваги, що статтею 12 Закону України „Про третейські суди, яка визначає вимоги до виду і форми третейської угоди, передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається в письмовій формі.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Відповідно до ст.5 Закону України „Про третейські суди передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 27 зазначеного Закону третейський суд, з додержанням вимог цього Закону, самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи.

З огляду на зазначене, суд вважає, що предметом третейської угоди може бути не лише спір, який існує на момент укладення такої угоди, а й будь-які спори, які виникатимуть між сторонами договору в майбутньому та передбачені третейською угодою. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у справі №34рс15.

Щодо твердженні позивача про те, що Регламент Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків має бути невід'ємною частиною третейської угоди, то судом зважається на приписи ч.2 ст.12 ЗУ "Про третейські суди" яка передбачає, що при вказівці у третейській угоді на постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ "Про третейські угоди" регламент третейського суду затверджується його засновником та публікується.

При цьому, ані положеннями Закону України "Про третейські суди", ані положеннями цивільного законодавства не встановлено обов'язку сторін долучати до угоди або давати для ознайомлення Регламент та Положення третейського суду.

Крім того, як вбачається із оскаржуваного третейського застереження, у ньому чітко визначено конкретний третейський суд з вказівкою на адресу його місцезнаходження, а відтак, позивач не був позбавлений можливості ознайомитись зі змістом регламенту відповідного третейського суду як до моменту укладення договору, так і після його укладення.

Доводи позивача про упередженість третейського судді, який вказаний в оскаржуваному третейському застережені спростовуються положеннями ст.18 Закону, яка передбачає, що третейські судді не є представниками сторін. Третейським суддею може бути призначено чи обрана особа, яка прямо чи опосередковано незаінтересована в результаті вирішення спору, а також має визнані сторонами знання, досвід, ділові та моральні якості, необхідні для вирішення спору. Наявність сумнівів щодо упередженості третейського судді у розгляді справи є підставою для заявлення відводу такому судді

Статтею 628 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається із матеріалів справи договір невідновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., пункт 6.2 кого містить третейське застереження підписаний сторонами без зауважень, є дійсним в судовому порядку не оскаржений.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено, що спірна третейська угода, викладена у вигляді третейського застереження не відповідає волевиявленню та внутрішній волі її учасників та суперечить вимогам закону, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Заява відповідача від 26.06.15р. про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин судом не розглядається, оскільки в позові відмовлено по суті позовних вимог, що кореспондується із п.п.2.2 та 2.3 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.13р. №13 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача у зв'язку із відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Публічного акціонерного товариства „Проскурів, с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область до Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк, м. Київ в особі Хмельницької обласної філії, м. Хмельницький за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Асоціація Українських банків, м. Київ про визнання недійсною третейської угоди, викладеної у вигляді третейського застереження у п.6.2 ст.6 договору не відновлювальної кредитної лінії №880/115-НКЛ 28 від 05.06.2007р., укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк та Відкритим акціонерним товариством „Проскурів відмовити.

Повний текст рішення складено 15.02.16р.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 позивачу з повідомленням (вул. Леніна, 4/1, с. Розсоша, Хмельницький р-н, 31362), 3 - третій особі ( Асоціація Українських банків, вул. Марини Раскової, 15, к.703, м. Київ, 02660).