УХВАЛА

03.02.2016Справа № 910/29343/15

За позовом Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод", м. Львів

до Міністерства оборони України, м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 250 932,00 грн.

Суддя Комарова О.С.

Представники сторін:

від позивача Крукеницька Т.М. (представник за довіреністю)

від відповідача Півторака Т.О. (представник за довіреністю)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство "Львівський бронетанковий завод", 17.11.2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 3557 від 16.11.2015 року до відповідача, Міністерства оборони України, про стягнення заборгованості в сумі 250 932,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як замовник, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не оплатив позивачу, як виконавцю, суму наданих послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 18.11.2015 року порушено провадження у справі № 910/29343/15, призначено розгляд справи на 01.12.2015 року.

В судове засідання 01.12.2015 представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення по суті спору, а також подав письмові пояснення. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 01.12.2015 року оголошено перерву до 08.12.2015 року.

В судове засідання 08.12.2015 представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення по суті спору. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору, а також подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 08.12.2015 року оголошено перерву до 12.01.2016 року.

Через відділ діловодства суду 11.01.2016 року від представника позивача надійшли заперечення на відзив на позовну заяву, які були долучені судом до матеріалів справи.

Судове засідання 12.01.2016 року не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою суду від 22.01.2016 року розгляд справи призначено на 27.01.2016 року.

В судовому засіданні 27.01.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення по суті спору, а також заявив клопотання про продовження строку вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів. Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2016 року судом, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 03.02.2016 року.

Через відділ діловодства суду 03.02.2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке долучено судом до матеріалів справи.

Розглянувши в судовому засіданні 03.02.2016 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовляє в його задоволенні за недоведеністю, оскільки відповідач, в порядку ст. 28 Господарського процесуального кодексу України не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника або безпосередньо керівника підприємства.

За таких обставин, подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи розцінюється судом як свідоме та безпідставне ухилення від розгляду справи та свідчить про намір затягнути судовий процес.

В судове засідання 03.02.2016 року представники сторін з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та дав пояснення по суті спору, а також подав додаткові пояснення. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в цілому, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи щодо визначення вартості наданих послуг за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року в розмірі 250 932,00 грн. за виконані роботи (надано послуги) з ремонту озброєння та військової техніки військових частин.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року ним належним чином було виконано роботи (надано послуги) з ремонту озброєння та військової техніки військових частин на загальну суму 250 932,00 грн., що підтверджується актами виконання робіт (надання послуг), які підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень. Проте, у зазначених актах виконаних робіт не зазначено вартість проведених робіт.

Позивач стверджує, що на підставі отриманих розрахунково-калькуляційних матеріалів Головне військове представництво Міністерства оборони України №4762 визначило та погодило позивачу договірну ціну (фактичні витрати) ремонту бронетанкової техніки і озброєння у військових частинах Збройних Сил України в розмірі 250 932,00 грн.

За твердженням позивача, 23.06.2015 року ним на адресу відповідача супровідним листом № 1712 від 23.06.2015 року було надіслано рахунок-фактуру № 76 від 19.06.2015 року та копії висновків Головного військового представництва Міністерства оборони України №4762 щодо рівня договірної ціни.

Крім того, позивачем супровідним листом № 1714 від 23.06.2015 року на адресу відповідача було також направлено для погодження і підписання протокол погодження договірної ціни, акти звіряння розрахунків та акти приймання наданих послуг.

Втім, відповідач зазначені вище документи не підписав, заборгованість в сумі 250 932,00 грн. не сплатив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем існує заборгованість за виконані роботи (надані послуги) з ремонту озброєння та військової техніки військових частин за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року в розмірі 250 932,00 грн.

В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що бюджетне зобов'язання щодо оплати наданих послуг за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року може бути здійснено виключно тільки у відповідному бюджетному періоді протягом якого діяв договір, тобто до 31.12.2014 року, а задоволення позовних вимог у 2015 році призведе до виникнення для відповідача бюджетних зобов'язань, підстави виникнення яких на сьогодні відсутні, оскільки здійснення державної закупівлі послуг у 2015 році за договором, строк дії якого закінчився 30.12.2014 року, буде суперечити бюджетному законодавству України та законодавству, яке регулює здійснення закупівель за державні кошти.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Приписами ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також у випадках і на умовах, визначених цим Законом, судові експерти, які не є працівниками зазначених установ. До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров'я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов'язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

Так, за приписами ст.10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

За змістом п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012 року питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід: визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи; максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності.

Згідно з п.3 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду, у процесі підготовки справи до розгляду суддя не позбавлений можливості, викликавши представників сторін, з'ясувати їх думку щодо питань, які слід поставити перед експертом.

В судовому засіданні від 03.02.2016 року господарським судом було зобов'язано сторін надати пропозиції стосовно експертної установи та переліку питань для проведення у справі судової експертизи. Представники позивача та відповідача висловили свою позицію, що полягає у визначенні даних питань на розсуд суду.

Відповідно до п. 7 зазначеної постанови Пленуму Вищого господарського суду України за загальним правилом доручати проведення судової експертизи можливо лише тим особам, яких атестовано відповідно до закону і включено до Державного реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладено на Міністерство юстиції України.

В пункті 3 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України визначено, що судову експертизу може бути призначено судом як у порядку підготовки справи до розгляду, так і в процесі розгляду на підставі пункту 5 статті 65 та пункту 1 частини другої статті 79 ГПК.

Пунктом 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі - інструкція) визначено основні види експертизи, серед яких, передбачено економічну експертизу, зокрема, бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Також відповідно до п. 1.5 вказаної Інструкції проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України "Про судову експертизу", з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" щодо методичного регулювання оцінки майна.

Судовий експерт користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

З огляду на наведене, з'ясувавши обставини й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що для об'єктивного та правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання, тому слід призначити у справі судову експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, з правом залучення до її проведення крім судових експертів також інших фахівців з відповідних галузей знань.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

За змістом п. 23 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012 року визначено, що про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зазначається, зокрема, сторона, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи.

Витрати по оплаті експертизи покладаються на позивача, як ініціатора судового процесу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

За таких обставин, у зв'язку з призначенням у справі судової експертизи, провадження у справі № 910/29343/15 підлягає зупиненню до отримання висновку експерта.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 31, 32, 41, 42, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/29343/15 судову експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54).

2. На вирішення експертів поставити наступні питання:

- Який обсяг та вартість виконаних Державним підприємством "Львівський бронетанковий завод" робіт (наданих послуг) за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року?

- В якому розмірі документально підтверджується заборгованість Міністерства оборони України за виконані роботи (надані послуги), відповідно до договору про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/81 від 20.10.2014 року?

- Чи є роботи, зазначені в актах виконання робіт (надання послуг) з ремонту озброєння та військової техніки військових частин, які додані до позовної заяви тими самими роботами (послугами), які визначені в цих актах?

3. У розпорядження експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надати матеріали справи № 910/29343/15.

4. Зобов'язати судового експерта повідомити та узгодити строки та порядок проведення економічної експертизи.

5. Витрати за проведення експертизи покласти на позивача - Державне підприємство "Львівський бронетанковий завод" (ЄДРЮОФОП: 07985602, адреса: 79031, м. Львів, вул. Стрийська, 73), відповідно до рахунку, виставленого Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України, докази чого надати у судове засідання, що буде призначене після проведення експертизи.

6. Зобов'язати судових експертів відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України після проведення дослідження та підготовки письмового висновку направити належним чином засвідчені копії висновку сторонам у справі, а також провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. У разі необхідності дослідження великої кількості документів та у разі складності призначеної експертизи, дозволено проведення експертизи у більш довгий термін відповідно до чинного законодавства.

7. Зупинити провадження у справі № 910/29343/15 за позовом Державного підприємства "Львівський бронетанковий завод" до Міністерства оборони України про стягнення заборгованості в сумі 250 932,00 грн. до отримання висновку судової експертизи.

8. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

Суддя О.С. Комарова