ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2016 р. Справа № 909/1307/15
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Цюх Г. З., секретар судового засідання Ломей Л. Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства "Делятинський лісгосп", вул. 16 Липня, 11, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78442

до відповідача: Приватного підприємства "Брати КІП", с. Підбережжя, м.Болехів,Івано-Франківська область, 77212; поштова адреса: а/с № 3-А, м.Долина, Івано-Франківська область, 77503

про стягнення заборгованості в сумі 491934,49 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - юрист І категорії, довіреність від 10.02.16р.,

від відповідача: не з"яивлися.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Делятинський лісгосп звернулося до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного підприємства "Брати КІП" про стягнення заборгованості в сумі 491934,49 грн.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.15р. порушено провадження у справі, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 22.12.15. Ухвалою суду від 22.12.15 продовжено строк розгляду спору до 16.02.15 та розгляд справи відкладено на 12.02.15.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. В обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договорів купівлі-продажу №148 від 16.04.15, №186 від 25.06.15 та №221 від 24.07.15 щодо здійснення оплати за поставлену продукцію.

Представник відповідача в засідання суду не з"явився, про причини неявки не повідомив, витребуваних документів не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в судовому засідання 22.12.15 та ухвалою від 22.12.15.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У відповідності до п.3.14 зазначеної постанови Пленуму ВГСУ нез'явлення представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо її явку судом визнано обов'язковою, може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, враховуючи, що у суду є всі необхідні докази для вирішення спору по суті, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані докази відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, судом з"ясовано наступне.

Між сторонами по справі укладено ряд договір купівлі-продажу, а саме №148 від 16.04.15, №186 від 25.06.15 та №221 від 24.07.15 (далі - Договори), відповідно до умов яких продавець (позивач) передає у власність на умовах франко-вагон продавця продукцію, а покупець (відповідач) зобов"язується прийняти товар і оплатити його вартість в порядку і на умовах, які передбачені цими договорами (п.1.1 договору).

Продавець продає, а покупець купує продукцію в кількості зазначені в договорі (п.1.2 договорів).

Пунктами 5.1., 5.3. Договорів обумовлено, що поставка товару здійснюється на умовах франко-вагон із врахуванням вартості навантаження. Відвантаження товару здійснюється силами та технічними засобами Продавця.

Відповідно до п.п.7.1.,7.3. Договорів, оплата партії товару здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця згідно виставленого рахунку протягом 15 днів з моменту відвантаження продукції. Оплата послуг по залізнодорожній доставці продукції на станцію Констянтинівка здійснюється Покупцем згідно виставлених рахунків Продавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вказаних договорів позивачем відвантажено відповідачу товар на загальну суму 289218,49 грн., а також оплатив послуги з перевезення лісопродукції до станції Констянтинівка на суму 207716 грн., що підтверджується належним чином завіреними копіями товарно-транспортних накладних, довіреностей та актами здачі-прийняття робіт (а.с.14-17, 21-31, 35-50). Всього вартість лісопродукції та послуг перевезення становить 496934,49 грн.

Враховуючи, що відповідач на підставі платіжного доручення №136 від 31.08.15 частково оплатив борг в сумі 5000 грн. (а.с.51), заборгованість станом на день звернення до суду становила 491934,49 грн., яка визнана відповідачем в судовому засіданні 22.12.15.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов»язань.

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вищенаведене та всі обставини справи, суд вважає позовну вимогу щодо стягнення 491934,49 грн. заборгованості за відвантажену продукцію обгрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати, а саме: 7379,02 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 121, 124 Конституції України, ст.ст.174, 193 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 610, 629, 655, 692 ЦК України, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75 ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державного підприємства "Делятинський лісгосп" до Приватного підприємства "Брати КІП" про стягнення заборгованості в сумі 491934,49 грн. задоволити.

Стягнути з Приватного підприємства "Брати КІП" (с. Підбережжя, м.Болехів, Івано-Франківська область, 77212; поштова адреса: а/с № 3-А, м.Долина, Івано-Франківська область, 77503, код 35799355) на користь Державного підприємства "Делятинський лісгосп" (вул. 16 Липня, 11, смт. Делятин, Надвірнянський район, Івано-Франківська область, 78442, код 22189570) - 491934 (чотириста дев"яносто одну тисячу дев"ятсот тридцять чотири) грн. 49 коп. основного боргу та 7379 (сім тисяч триста сімдесят дев"ять) грн. 02 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.16

Суддя Цюх Г.З.