ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 року Справа № 904/7560/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання Ситникова М.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №56 від 01.08.2015р.

від позивача: ОСОБА_2, представник, довіреність №56 від 01.08.2015р.

від позивача: ОСОБА_3, директор, паспорт серія №АЕ 816000 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровської області від 14.11.1997р.

від відповідача: ОСОБА_4Л,. представник, довіреність №б/н від 05.12.2015р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р. у справі №904/7560/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс", м.Дніпропетровськ

про стягнення збитків в сумі 205424 грн. 54 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р. у справі №904/7560/15 (суддя Ліпинський О.В.), з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 16.10.2015р., позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина" 446511 грн. 54 коп. збитків, 7724 грн. 79 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду вмотивоване тим, що, як встановлено судом, причиною виходу з ладу транспортного засобу позивача, та як наслідок спричинення останньому збитків, стало виконання ремонтних робіт зі встановлення масляного модуля з порушенням вимог заводу виробника, зокрема із нанесенням на прокладку масляного модуля силіконового герметика, відокремлення якого в процесі експлуатації автомобіля призвело до закупорки масляної форсунки і виходу з ладу двигуна. Наявні у справі докази, зокрема, акт виконаних робіт №201974 від 21.01.2013р. та запис у сервісній книжці автомобіля, свідчать про те, що ремонтні роботи зі встановлення масляного модуля виконувалися саме відповідачем у справі. Зазначені обставини вказують на наявність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, яке включає протиправність поведінки відповідача, що полягає у проведенні робіт з порушенням вимог заводу виробника, шкідливий результат такої поведінки (збитки), який виявився у поломці двигуна автомобіля, а також наявність причинного зв'язку між неналежно проведеним ремонтом та поломкою двигуна, що підтверджується наданими у справу експертними висновками. Вина відповідача полягає в тому, що останній будучи сертифікованою станцією технічного обслуговування, знав, та повинен був дотримуватися умов проведення відповідного виду робіт.

Відповідач (ТОВ "Онікс"), не погодившись з означеним рішенням господарського суду подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, господарським судом неповно з'ясовано матеріали справи та не доведено обставини, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими. Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р. у справі №904/7560/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що ремонтні роботи автомобіля марки МАN TGA 18.440, державний номер НОМЕР_1, які виконувалися відповідачем, позивачем були прийняті без заперечень. Вказував, що транспортний засіб позивача був придатним для використання значно більше того "розумного" строку, який передбачено як діючими законодавством України, так й Договором №2006-1 на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт від 20.06.2011р. у якості гарантійного строку. Крім того, відповідач вважає, що з наданих доказів позивачем, неможливо встановити ким та коли було нанесено герметик, що став наслідком виходу із ладу двигуна, а всі звинувачення у його бік зі сторони позивача ґрунтуються лише на не підтверджених твердженнях (припущеннях), що грубо порушує такий основний принцип судочинства як рівність перед законом та судом, передбачений ст. 4-2 ГПК України. На твердження відповідача, в його діях відсутня не тільки вина, а й причинний зв'язок між виконаними ним роботами та настанням негативних наслідків.

Позивач (ТОВ "ТПГ "Вершина") у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами відповідача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р. у справі №904/7560/15 без змін.

Позивач не заперечує проти того факту, що строк гарантійних зобов'язань вже закінчився, проте вважає, що це ніяким чином не впливає на виникнення зобов'язання з відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок неналежного проведення ремонту двигуна автомобіля відповідачем. Вважає, що відповідач доказів надання послуг з ремонту належної якості не представив, у тому числі здійснення установки масляного модуля з додержанням інструкції заводу-виробника вантажного автомобіля марки МАN TGA, тому і твердження з приводу відсутності в його діях вини та безпідставності нанесення герметику слід розцінювати як припущення.

23.12.2015р. відповідач надав до суду письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких посилаючись на підписаний позивачем ОСОБА_5 виконаних робіт №21974 від 21.01.2013р., зазначає, що при простому огляді при прийманні робіт наявність герметика в значній кількості на місцях з'єднання теплообмінника з кожухом двигуна не могла бути непоміченою. З цього приводу при прийманні робіт від позивача чи його представників ніяких зауважень не надходило. Також, зазначає, що є офіційною та сертифікованою сервісною станцією по обслуговуванню автомобілів марки MAN. Організована відповідачем система контролю за виконанням робіт та спеціально підготовлені для проведення відповідних робіт працівники унеможливлюють відхилення від передбаченої виробником технології виконання ремонтних робіт та робіт з технічного обслуговування. Під час проведення ремонту вказаного автомобіля слюсар ОСОБА_6, зокрема, замінив мастило у двигуні та масляний фільтр, зняв, а потім встановив масляний модуль та масляний радіатор. Ці роботи виконувалися ним виключно за вказівками наданих заводом-виробником офіційним сервісним станціям MAN інструкцій №91.99593-6584 (додані до матеріалів справи). При виконанні вказаних робіт використані запасні частини, в тому числі й нове ущільнення, надані позивачем (Замовником). Контроль цих робіт здійснював начальник цеху ОСОБА_7 Відповідач вказує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 однозначно заперечили використання герметика при виконанні зазначених робіт. ОСОБА_8, також пояснив, що при встановленні масляного модуля відсутня необхідність нанесення герметика за наявності одноразового ущільнення. Нанесення герметика є грубим порушенням.

Крім того, відповідач посилається на записи в Сервісній книжці позивача, та зазначає, що в більшості випадків, як до, так і після проведеного відповідачем ремонту, позивач ремонтував та обслуговував автомобіль, користуючись послугами неофіційних сервісних станцій. Зазначає, що на протязі більше двох років з моменту прийняття робіт від позивача не надходило будь-яких претензій. Вважає, що для заміни теплообмінника в даному автомобілі без додержання вимог виробника не потрібні спеціальні засоби чи пристрої, тому ці роботи могли бути виконані навіть самим водієм в будь-якому місці. Після виконаного відповідачем ремонту автомобіль пройшов більше 150 тис. км. Такий пробіг, за твердженням відповідача - неможливий за наявності герметика в системі змащування двигуна. Двічі після ремонту, здійсненого ТОВ "Онікс" здійснювалась заміна оливи у двигуні, при цьому обов'язково проводився огляд двигуна, під час цих дій вказівок на наявність герметика не було, який неможливо було не побачити. З викладеного відповідач робить висновки, що при заміні оливи в автомобілі позивача, яка проводилась неофіційними сервісними станціями без дотримання технології виконання робіт, без участі ТОВ "Онікс", допущену розгерметизацію масляного модуля усунули з використанням герметика.

До письмових пояснень відповідач надав копію ОСОБА_9 угоди №2 від 14.09.2009р., копію сертифікатів відповідності, зареєстрованих в реєстрі за №UА9.024.03879-11, №UА9.024.00579-13, №UА9.024.01196-14, №UА9.024.00925-15, докази навчання слюсаря ОСОБА_6, інформацію про офіційних дилерів MAN у Дніпропетровську.

22.01.2016р. позивач зі своєї сторони надав суду апеляційної інстанції додаткові письмові пояснення, в яких зазначає, що заступник директора по ЗЕД ОСОБА_10 відповідно до наказу №12 від 01.12.2009р. відповідає за організацію роботи вантажного транспорту у ТОВ "ТПГ "Вершина" та здійснює особистий контроль технічного обслуговування та заповнює сервісну книжку вантажного автомобіля марки МАN TGA 18.440, номер шасі VIN-WMAH 13ZZ18W103670, державний номер НОМЕР_1. Після кожного технічного обслуговування даного автомобіля ОСОБА_10 робив відповідні записи в сервісній книжці, що підтверджувалося підписом відповідальної особи та печаткою сервісної станції. Позивач зазначає, що з сервісної книжки вбачається та підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт, рахунками на оплату та платіжними дорученнями, послуги з технічного обслуговування автомобіля, надані ПП "Техносервіс" та ФОП ОСОБА_11 у період з 21.01.2013р. по 05.06.2015р. не були пов'язані з розбиранням двигуна МАN D2066LF36 EURO-4 (зокрема, зняття та установка масляного модуля), тому виключається можливість нанесення герметика на ущільнення масляного модуля цими станціями. ПП "Техносервіс" 21.01.2014р. та 15.08.2014р. при обслуговуванні автомобіля надав послуги: заміна оливи, комп'ютерна діагностика, заміна амортизаторів та гальмівних колодок причепа №АЕ3944ХР., а ФОП ОСОБА_11 при сервісному обслуговуванні автомобіля надано послуги: комп'ютерна діагностика, мийка блока EDC, заміна шлейфа EDC, ремонт електропроводки. Позивач пояснює своє звернення до інших сервісних станцій тим, що зазначені послуги не є складними за характером їх надання. Крім того, позивач вказує, що у нього виникли сумніви з приводу професійності та належного рівня кваліфікації працівників ТОВ "Онікс", оскільки було з'ясовано, що відповідач хоча і є офіційною сервісною станцією МАN, а рекомендував та використовував при заміні моторну оливу гіршої якості, ніж передбачено керівництвом для даного виду двигуна (М 3277 замість М 3477). Враховуючи це, ТОВ "ТПГ "Вершина" самостійно придбало моторну олію відповідної якості і надавало її сервісним станціям для заміни при проведенні технічного обслуговування автомобіля МАN TGA 18.440.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Онікс" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина" (Замовник) був укладений договір №2006-1 на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт від 20.06.2011р., за умовами п. 1.1. якого Виконавець зобов'язався надавати послуги з технічного обслуговування і ремонту (Сервісне обслуговування) транспортних засобів Замовника згідно доданого списку з вказівкою у ньому типів і моделей, номерів шасі і державних реєстраційних номерів транспортних засобів, а Замовник зобов'язався приймати та оплачувати надані роботи та виконані послуги (а.с. 45-47 том 1).

В Додатку №1 до договору №2006-1 від 20.06.2011р. до переліку транспортних засобів, що підлягають Сервісному обслуговуванню відповідачем, було включено Сідельний тягач - Е, державний номер НОМЕР_1 номер шасі WMAH 13ZZ18W103670, 2007 року випуску (а.с. 48 том 1).

Відповідно до п. 2.3. Договору Виконавець складає наряд - замовлення та технічне обслуговування (далі - замовлення) поданого Замовником транспортного засобу. У замовленні зазначаються заявлені замовником роботи.

Виконавець, на підставі замовлення, проводить діагностику транспортного засобу клієнта і по її завершенню складає рахунок - фактуру. В рахунку - фактурі вказується дата його складання, повний перелік робіт та запасних частин і матеріалів, необхідних для їх виконання, а також їх вартість та загальна ціна робіт (п. 2.4. Договору).

Рахунок - фактура надається Замовнику (уповноваженій особі) для узгодження. Термін узгодження - не більше двох робочих днів від дати складання рахунку - фактури (п. 2.5. Договору).

Підпис уповноваженої особи Замовника на рахунку-фактурі або його факсимільній копії свідчить про узгодження сторонами вартості та загальної ціни робіт, запасних частин та матеріалів (п. 2.6. Договору).

Узгоджений рахунок - накладна є підставою для виконання Виконавцем робіт та встановлення запасних частин, що у ньому зазначені у повному обсязі (п. 2.7. Договору).

У пункті 2.8. договору, сторони визначили, що передача виконаних робіт проводиться на підставі акту прийому-передачі виконаних робіт (далі - акт прийому - передачі), що підписується уповноваженими представниками сторін. ОСОБА_5 прийому - передачі підтверджує виконання Виконавцем замовлених робіт, надання послуг та/або передачу замовлених запасних частин та матеріалів Замовнику відповідної якості, в узгоджений термін та на узгоджених умовах, а також відсутність у Замовника претензій і зауважень до виконавця щодо виконання зазначеного замовлення та стану транспортного засобу, на якому проводилися ремонтні роботи або надавалися послуги.

У відповідності до п. 3.1.9. Договору, Виконавець має право прийняти замовлення на проведення ремонтних робіт до виконання, лише після належного оформлення уповноваженим представником Замовника бланку наряд - замовлення, з переліком необхідних робіт до виконання.

Згідно п.5.1. Договору гарантійні зобов'язання на роботи, матеріали та запасні частини, встановлені Виконавцем на транспортний засіб Замовника, діють протягом 6 (шести) місяців з дня їх встановлення, що підтверджується підписаними сторонами Актами приймання-передачі, якщо інший термін гарантійних зобов'язань не був обумовлений сторонами в Актах приймання-передачі або додатках до даного договору.

Договір, відповідно до п. 9.1. вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013 року.

На виконання умов вказаного Договору №2006-1 від 20.06.2011р. ТОВ "Онікс" за замовленням ТОВ "ТПГ "Вершина" було проведено технічне обслуговування належного йому автомобіля марки МАN TGA 18.440, державний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAН 13ZZ18W103670, а саме відповідачем було проведено перевірку витоку масла, заміну масла в двигуні, заміну фільтра масляного, заміну гумки підкачки масла на ГБЦ, зняття і установку теплообмінника, зняття і встановлення масляного модуля, зняття і установку гідромуфти, зняття і установку інтеркулера, промивку системи охолодження, зняття і установку радіатора.

Як зазначено у видатковій накладній №В3-0136 від 21.01.2013р. для проведення робіт позивачем було придбано у ТОВ "Укрростехно" такі частини автомобіля як: ущільнення, патрубок та радіатор масляний (а.с. 52 том 1).

21.01.2013р. щодо означених вище робіт сторони підписали Акт виконаних робіт №201974, з якого вбачається, що відповідач видав після ремонту, а позивач прийняв авто/причіп без претензій та зауважень (а.с. 51 том 1).

05.06.2015р. сталася поломка належного ТОВ "ТПГ "Вершина" автомобіля МАN TGA 18.440, номер шасі WMAН 13ZZ18W103670, державний номер НОМЕР_1, у якому вийшов з ладу двигун.

12.06.2015р. на СТО ТОВ "Технофорум", яке є офіційним дилером підприємства-виробника "MAN Truсk and Bus", була проведена комісійна діагностика двигуна та складений Акт діагностики (а.с. 53-55 том 1).

Комісія дійшла висновку, що причиною виходу зі строю двигуна було масляне голодування поршневої групи 6-го циліндру двигуна, що викликано забрудненням масляної форсунки 6-го циліндру двигуна. При знятті масляного радіатору комісія виявила наявність речовини, схожої на герметик, на прокладці між двигуном та масляним радіатором, що є грубим порушенням технології встановлення масляного радіатору (теплообмінника). Наявність герметику на прокладці, у цьому випадку призвело до того, що в агресивному середовищі під впливом високого тиску масла в системі змащування двигуна та високої температури герметик в процесі експлуатації двигуна, у будь-який час міг відокремитись від поверхні прокладки, що скоріш за все і призвело до недостатньої подачі масла по системі змащування та, у наслідку, стало причиною закупорки отвору форсунки та виходу двигуна з ладу.

Отримавши зазначений Акт, позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити ремонт двигуна автомобіля, але ТОВ "Онікс" листом №02071 від 02.07.2015р. відмовило у проведенні ремонту, зазначивши при цьому, що не визнає свою вину у поломці двигуна автомобіля та вважає, що дії ТОВ "ТПГ "Вершина" спрямовані на виправлення помилок третіх осіб, вчинених під час ремонту (а.с.56-57 том 1).

Після цього, за заявою директора ТОВ "ТПГ "Вершина" Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_12 було проведено комплексне експертне дослідження полімерних матеріалів і виробів з них та автотехнічного дослідження.

Згідно з експертним висновком №6748/6749 від 31.07.2015р. (а.с. 58-77 том 1):

1. Технічно несправний та непрацездатний стан двигуна полягає в наявності сторонньої еластичної речовини чорного кольору в каналі масляної форсунки охолодження та змащування поршня шостого циліндра двигуна, руйнування поршня шостого циліндра та його заклинювання в циліндрі двигуна.

2. В отворі сопла масляної форсунки охолодження та змащування поршня 6 циліндру двигуна, утримується м'яка, еластична речовина чорного кольору, яка являється силіконовим герметиком, виготовленим на основі полідиметилдифенілсилоксану.

3. Поверхня прокладки масляного модуля (між двигуном та масляним радіатором) автомобіля MAN TGA 18.440, номер шасі WMAН 13ZZ18W103670, держ. номер НОМЕР_1 вкрита м'якою еластичною речовиною на основі полідиметилдифенілсилоксану.

Крім того, на поверхні привалочної площини кріплення масляного модуля на блоці циліндрів, а також на поверхні сітки маслоприймача автомобіля MAN TGA 18.440, номер шасі WMAН 13ZZ18W103670, держ. номер НОМЕР_1, є нашарування м'якої, еластичної речовини на основі полідиметилдифенілсилоксану.

4. Речовина, що утримується в отворі сопла масляної форсунки охолодження та змащування поршня 6 циліндру двигуна, і речовина, що вкриває прокладку масляного модуля, та речовина, виявлена на поверхні привалочної площі кріплення масляного модуля на блоці циліндру, а також речовина, виявлена на поверхні сітки маслоприймача автомобіля MAN TGA 18.440, номер шасі WMAН 13ZZ18W103670, держ. номер НОМЕР_1, мають спільну родову належність, ознаки якої наведені в синтезуючій частині висновку.

5. Причиною виходу з ладу двигуна автомобіля MAN TGA 18.440, номер шасі WMAN 13ZZ18W103670, держ. номер НОМЕР_1 послужив монтаж масляного модуля на блок циліндрів двигуна із нанесенням на прокладку масляного модуля силіконового герметика.

Відповідно до інструкції заводу-виробника автомобілів МАN, а саме №91.99593-6584 «Керівництво з ремонту А39 ступінь 2 Рядний двигун Common Rail D2066 LF31-LF33 та D2066 LF35-LF33, виданої офіційним сервісним станціям MAN (а.с. 54-55), встановлення масляного модулю здійснюється разом із новим ущільненням на картер. Нанесення герметику при цьому не передбачено.

Отже, монтаж масляного модуля на блок циліндрів двигуна із нанесенням на прокладку масляного модуля силіконового герметика є порушенням технологічних вимог, встановлених заводом-виробником автомобілів MAN.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем збитків у розмірі 446511,54 грн., в тому числі: сума 211239,84 грн. реальні збитки, які включають в себе витрати з оплати послуг евакуатора, витрати на оплату експертного дослідження стосовно встановлення причини поломки транспортного засобу, витрати на ремонт автомобіля, витрати на придбання запчастин, а також сума 235271,70 грн. упущеної вигоди, яка розрахована позивачем за період вимушеного простою транспортного засобу з 05.06.2015р. по 28.10.2015р.

Відносно розміру заявлених позивачем до стягнення збитків в сумі 446511,54 грн., місцевий господарський суд виходив із того, що витрати позивача підтверджені наданими у справу доказами, та не спростовується відповідачем.

Перевіряючи ці обставини колегія суддів встановила, що на підтвердження своїх витрат, пов'язаних з евакуацією, ремонтом та проведенням експертних досліджень означеного автомобіля, а також на підтвердження доходу, який був отриманий позивачем при експлуатації цього автомобіля, від розмірів якого розраховувалися втрати (упущена вигода) від його простою під час ремонтних робіт позивач надав до матеріалів даної справи: акт №56 від 08.06.2015р., виконаних на замовлення ТОВ "Вершина" послуг ТОВ "Партнер" по евакуації автомобіля на суму 1910,00 євро; акт виконаних робіт, списання запасних частин та паливно-мастильних матеріалів №SN-DP1372 від 10.06.2015р. на суму 6648,00 грн.; платіжне доручення в іноземній валюті №1 від 09.06.2015р. на суму 1910,00 євро; платіжне доручення №907 від 10.06.2015р. "за послуги евакуатора" на суму 6648,00 грн.; рахунок №1867/1868 від 06.07.2015р. на суму 19958,40 грн.; платіжне доручення №132 від 07.07.2015р. на суму 19958,40 грн.; акт виконаних робіт №500617 від 09.07.2015р. на суму 3240,00 грн.; рахунок №500751 від 09.07.2015р. на суму 3240,00 грн.; акт наданих послуг №2 від 20.01.2015р. на суму 1025,00 грн.; акт наданих послуг №3 від 26.01.2015р. на суму 18000,00 грн.; акт наданих послуг №7 від 27.01.2015р. на суму 800,00 грн.; акт наданих послуг №14 від 11.02.2015р. на суму 16500,00 грн.; акт наданих послуг №17 від 16.02.2015р. на суму 15000,00 грн.; акт наданих послуг №19 від 13.02.2015р. на суму 800,00 грн.; акт наданих послуг №26 від 23.02.2015р. на суму 17000,00 грн.; акт наданих послуг №31 від 26.02.2015р. на суму 9500,00 грн.; акт наданих послуг №52 від 31.03.2015р. на суму 11000,00 грн.; акт наданих послуг №57 від 25.03.2015р. на суму 26505,00 грн.; акт наданих послуг №62 від 14.04.2015р. на суму 800,00 грн.; акт наданих послуг №63 від 14.04.2015р. на суму 800,00 грн.; акт наданих послуг №69 від 21.04.2015р. на суму 800,00 грн.; акт наданих послуг №78 від 29.04.2015р. на суму 15500,00 грн.; акт наданих послуг №81 від 29.04.2015р. на суму 27000,00 грн.; акт наданих послуг №91 від 06.05.2015р. на суму 1000,00 грн.; акт наданих послуг №93 від 13.05.2015р. на суму 23000,00 грн.; акт наданих послуг №100 від 20.05.2015р. на суму 1200,00 грн.; договір надання послуг №05/06 від 05.06.2015р. між ТОВ "ТПГ "Вершина" та ТОВ "Партнер"; видаткову накладну №ХОО-0000464 від 14.08.2015р. на суму 530,00 грн.; видаткову накладну №ХОО-0000462 від 10.08.2015р. на суму 22302,00 грн.; рахунок-фактуру №ХОО-000497 від 06.08.2015р. на суму 22302,00 грн.; рахунок-фактуру №ХОО-000505 від 12.08.2015р. на суму 530,00 грн.; рахунок №56 від 08.06.2015р. на суму 1910,00 грн.; рахунок №DP-1501667 від 10.06.2015р. на суму 6648,00 грн.; акт здачі-приймання наданих послуг від 31.07.2015р. на суму 11088,00 грн.; акт здачі-приймання наданих послуг від 31.07.2015р. на суму 8870,00 грн.; договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів від 01.04.2015р. між ТОВ "ТПГ "Вершина" та ТОВ "Технофорум"; платіжне доручення №968 від 09.07.2015р. на суму 3240,00 грн.; акт виконаних робіт №500498 від 28.10.2015р. на суму 49378,70 грн.; рахунок №500811 від 21.10.2015р. на суму 49378,70 грн.; платіжне доручення №1172 від 21.10.2015р. на сум 49378,70 грн.; договір поставки №8183-04/2015 від 28.05.2015р. між ТОВ "ТПГ "Вершина" та ТОВ "Автодистрибьюшн карго партс"; рахунок №S від 11.08.2015р. на суму 17406,78 грн.; накладна №SІ від 12.08.2015р. на суму 17406,78 грн.; платіжне доручення №1020 від 11.08.2015р. на суму 17406,78 грн.; рахунок №S від 05.08.2015р. на суму 15000,06 грн.; накладна № SІ від 05.08.2015р. на суму 15000,00 грн.; платіжне доручення №1010 від 05.08.2015р. на суму 15000,00 грн.; договір №ХОО-08/2015 від 04.08.2015р. між ТОВ "ТПГ "Вершина" та ФОП ОСОБА_13; платіжне доручення №1014 від 06.08.2015р. на сум 22302,00 грн.; платіжне доручення №144 від 02.09.2015р. на сум 530,00 грн.; договір поставки №500041 від 16.06.2015р. між ТОВ "ТПГ "Вершина" та ТОВ "Технофорум"; рахунок №500844 від 29.07.2015р. на суму 5264,57 грн.; видаткова накладна №500267 від 30.07.2015р. на суму 5264,57 грн.; платіжне доручення №994 від 29.07.2015р. на суму 5264,57 грн.; договір №621-15 від 15.07.2015р. між ТОВ "ТПГ "Вершина" та ТОВ "ИРБИС-АВТО"; рахунок №СчА-0545570 від 20.08.2015р. на суму 3919,99 грн.; видаткова накладна №А-040154 від 20.08.2015р. на суму 3919,99 грн.; платіжне доручення №1048 від 21.08.2015р. на суму 3919,99 грн.; рахунок №СчА-066419 від 30.09.2015р. на суму 2417,69 грн.; видаткова накладна №А-049063 від 01.10.2015р. на суму 2417,69 грн.; платіжне доручення №1158 від 20.10.2015р. на сум 2417,69 грн.; акт списання товарів №59 від 28.10.2015р. на суму 49701,73 грн.; договір на ремонт автозапчастин №15/2015 від 12.08.2105р. між ТОВ "ТПГ "Вершина" та СПД ФО ОСОБА_14; замовлення-наряд на ремонт обладнання від 14.08.2015р. на суму 32671,00 грн.; рахунок на оплату №204-2309 від 23.09.2015р. на суму 32671,00 грн.; акт виконаних робіт №120963 від 23.09.2015р. на суму 32671,00 грн.; платіжне доручення №1105 від 28.09.2015р. на суму 32671,00 грн.

Таким чином, із наведених позивачем розрахунків у своїй позовній заяві (а.с. 3-6 том 1), розрахунків у наступних заявах позивача про збільшення позовних вимог (а.с. 114, 146-149 том 1) та доданих на їх підтвердження документальних доказів, колегією суддів встановлено, що позивачем були понесені прямі витрати на суму 211239,84 грн., які пов'язані з евакуацією та ремонтом пошкодженого автомобіля, а також витратами на експертні дослідження причин виходу із ладу двигуна цього автомобіля, та упущена вигода в сумі 235271,70 грн., яка розрахована за період вимушеного простою транспортного засобу з 05.06.2015р. по 28.10.2015р., тобто непрямі втрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що пошкодження двигуна автомобіля MAN TGA 18.440, номер шасі WMAH 13ZZ18W103670, держ. номер НОМЕР_1 зумовлено неналежним проведенням відповідачем робіт зі встановлення масляного модуля, адже, згідно вимог заводу виробника, зокрема, інструкції з ремонту двигунів MAN D2066LF36, масляний модуль встановлюється з новим ущільнювачем, нанесення герметику при встановленні відповідного вузла, інструкцією не передбачено.

Право на стягнення збитків позивач пов'язує з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за означеним договором на технічне обслуговування та виконання ремонтних робіт, тобто договірних зобов'язань. При цьому неналежне виконання зобов'язань пов'язується позивачем безпосередньо з неналежним виконанням обумовлених цим договором робіт, а саме відступами від вимог заводу - виробника автомобіля, тобто із неякісним виконанням робіт.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з того, що проведення ремонтних робіт здійснювалось в межах договірних відносин, але із порушенням порядку їх здійснення, встановленого заводом-виробником автомобіля MAN, і досліджені судом матеріали справи підтверджують наявність причинно-наслідкового зв'язку між проведеним позивачем ремонтом та поломкою двигуна належного відповідачу автотранспортного засобу та завданими цією поломкою матеріальними втратами. Вина відповідача полягає в тому, що останній будучи сертифікованою станцією технічного обслуговування, знав, та повинен був дотримуватися умов проведення відповідного виду робіт.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як вірно встановив місцевий господарський суд, з чим також погоджується й суд апеляційної інстанції, наявними у справі доказами підтверджено факт того, що причиною виходу з ладу транспортного засобу позивача, та як наслідок спричинення останньому збитків, стало виконання ремонтних робіт зі встановлення масляного модуля з порушенням вимог заводу виробника, зокрема із нанесенням на прокладку масляного модуля силіконового герметика, відокремлення якого в процесі експлуатації автомобіля призвело до закупорки масляної форсунки і виходу з ладу двигуна автомобіля.

Місцевий господарський суд також вірно відзначив, що наявні у справі докази, зокрема, акт виконаних робіт № 201974 від 21.01.2013 року (а.с. 51), та запис у сервісній книжці автомобіля (а.с. 129), свідчать про те, що відповідні роботи зі встановлення масляного модуля на автомобіль MAN TGA 18.440, держ. номер НОМЕР_1 виконувалися відповідачем у справі, при цьому, останній позиціонує себе як сертифікована сервісна станція технічного обслуговування МАN Truck and Bus AG, а отже, повинен був дотримуватися вимог заводу виробника, щодо умов та порядку проведення ремонтних робіт даного виду.

Однак щодо висновку місцевого господарського суду про причетність до спричинення означених збитків саме відповідача, то колегія суддів вважає його помилковим, виходячи із такого.

Так безпосередньо у акті виконаних робіт №201974 від 21.01.2013р. зазначено, що під час проведення ремонтних робіт позивачем була використана хімічна рідина Р647БП у кількості 4,000 л, при цьому відомостей про використання позивачем будь-якого герметику у цьому документі не наведено.

Зі своєї сторони відповідачем були надані суду першої інстанції пояснювальні записки слюсаря ОСОБА_6 (а.с. 141 том 1) та начальника цеху ОСОБА_15 (а.с. 142 том 1), із яких вбачається, що при заміні масляного радіатора була здійснена заміна ущільнень на нові між масляним радіатором та масляним модулем, масляним модулем та блок-картером. Всі деталі автомобіля, котрі підлягали заміні, у тому числі нові ущільнення були надані замовником і встановлені при заміні масляного модуля. При цьому герметик на ущільнення не наносився, так як це може привести до несправності двигуна. Згідно заводським інструкціям це є грубим порушенням технічних умов заводу - виробника.

Ці письмові докази були долучені до матеріалів справи за клопотанням відповідача від 22.10.2015р. (а.с. 140). Проте місцевий господарський суд оцінки означеним доказам в оскарженому судовому рішенні не навів, і таким чином, доводів відповідача щодо непричетності його працівників до виконання робіт із порушенням вимог заводу виробника, внаслідок яких між масляним радіатором та масляним модулем було нанесено герметик - не спростував.

До того ж, із копії сервісної книжки на автомобіль MAN TGA 18.440, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 124-130), вбачається, що у цьому документі проставлено відмітку про виконання 21.01.2013р. робіт ТОВ "Онікс" із заміни теплообмінника (масляного радіатора). При цьому пробіг цього автомобіля становив 258000 км. Наступні відмітки у зазначеній сервісній книжці проставлені: ТОВ "Техносервіс" (24.01.2014р. - при пробігу 312000 км та 15.08.2014р. - при пробігу 366000 км), підприємцем ОСОБА_11 (08.04.2015р. - при пробігу 392000 км). Тобто після виконання ремонтних робіт відповідачем, позивач користувався послугами інших сервісних станцій та фізичних осіб-підприємців.

Як встановлено судом, вихід із ладу двигуна автомобіля відбувся через 2 роки 4 місяці та 15 діб та після пробігу автомобіля понад 134000 км.

За твердженнями відповідача при такому тривалому періоді часу після проведення ремонту, який здійснювало ТОВ "Онікс", сплинув термін гарантії, а також з урахуванням значного пробігу автомобіля, не виключається, що мало місце виконання ремонтних робіт із зняття та встановлення теплообмінника (масляного радіатора) й іншими особами, ніж ті, які зазначені в сервісній книжці, під час яких й було використано герметик із порушенням вимог заводу виробника.

Так, 21.01.2014р. та 15.08.2014р. автомобіль обслуговувався у ПП "Техносервсі", де було надані такі послуги: заміна оливи, комп'ютерна діагностика, заміна амортизаторів та гальмівних колодок причепа №АЕ3944ХР.

08.04.2015р. сервісне обслуговування автомобіля було здійснено у ФОП ОСОБА_11, де надано наступні послуги: комп'ютерна діагностика, мийка блока EDC, заміна шлейфу EDC, ремонт електропроводки.

Свої звернення до інших станцій техобслуговування позивач пояснив тим, що замовлені ним послуги не є складними за характером їх надання, а також виникненням у нього сумнівів з приводу професійності та належного рівня кваліфікації працівників ТОВ "Онікс", оскільки було з'ясовано, що відповідач хоча й являється офіційною сервісною станцією МАN, рекомендував та використовував при заміні моторну оливу гіршої якості, ніж передбачено керівництвом для даного виду двигуна (М3277 замість М 3477). У зв'язку з цим, позивач придбав самостійно моторну оливу відповідної якості і надавав її сервісним станціям для заміни при приведенні технічного обслуговування автомобіля МАN TGA 18.440, що підтверджується відповідними доказами (а.с. 80-88 том 2).

Як вбачається з сервісної книжки та підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт, рахунками на оплату та платіжними дорученням (а.с. 61-88 том 2), послуги з технічного обслуговування автомобіля, надані ПП "Техносервіс" та ФОП ОСОБА_11 у період з 21.01.2013р. по 05.06.2015р. не були повязані з розбиранням двигуна МАN D2066LF36 EURO-4, зокрема зняттям та установкою масляного модуля, тому виключається можливість нанесення герметика на ущільнення масляного модуля цими станціями техобслуговування.

Як вбачається із наданої відповідачем ОСОБА_9 угоди №2 від 14.09.2009р., що була укладена між ТОВ "МАН Трак енд ОСОБА_16" та ТОВ "Онікс", відповідач є уповноваженою особою МАN з обслуговування і ремонту продукції, включаючи гарантійний ремонт, відповідно до вимог МАН на території Дніпропетровської області (а.с. 3-33 том 2).

Видані ТОВ "Онікс" Сертифікати відповідності від 17.07.2014р. та від 14.08.2014р., зареєстровані в реєстрі за №UА9.024.03879-11, №UА9.024.00579-13, №UА9.024.01196-14, №UА9.024.00925-15, копії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с. 35-42 том 2) підтверджують відповідність послуг з ремонту та технічного обслуговування ДТЗ, зокрема з ремонту та ТО двигунів, які надає відповідач, вимогам ДСТУ та ГОСТ. Також відповідачем наданий Сертифікат про проходження навчання ОСОБА_6 на тренінгах МАN Academy з 14.04.2014р. по 18.04.2014р. (а.с. 45 том 2). Проте ці докази не відносяться до періоду виконання відповідачем ремонтних робіт, із якими позивач повязує спричинення йому збитків.

Із наданих відповідачем доказів (а.с.47) вбачається, що ТОВ "Техносервіс" та ФОП ОСОБА_17 не є офіційними дилерами завода-виробника автомобілів МАN.

Щодо заперечень позивача, які полягають в тому, що з огляду на вартість автомобіля та його комерційну цінність у господарській діяльності, позивач не допускав проведення будь-яких ремонтних робіт не фаховими спеціалістами та без занесення відповідних відомостей до сервісної книжки, то колегія суддів вважає, що самі по собі такі пояснення не виключають можливості проведення позивачем (його працівниками) або іншими особами певних ремонтних робіт під час експлуатації цього транспортного засобу за межами доступності технічних станцій, із якими було укладено відповідні договори на обслуговування, без їх відображення у сервісній документації на автомобіль. Додаткові письмові пояснення позивача, в яких він зазначає, що заступник директора по ЗЕД ОСОБА_10 відповідно до наказу №12 від 01.12.2009р. відповідає за організацію роботи вантажного транспорту у ТОВ "ТПГ "Вершина" та здійснює особистий контроль технічного обслуговування та заповнює сервісну книжку вантажного автомобіля марки МАN TGA 18.440, номер шасі VIN-WMAH 13ZZ18W103670, державний номер НОМЕР_1, тому після кожного технічного обслуговування даного автомобіля ОСОБА_10 робив відповідні записи в сервісній книжці, що підтверджувалося підписом відповідальної особи та печаткою сервісної станції, є підтвердженням тільки тих робіт, які проводилися на станціях техобслуговування, зазначених в сервісній книжці, і таким чином, не виключать можливості проведення ремонтних робіт іншими особами без вчинення відповідних записів до сервісної книжки.

За встановлених вище обставин слід визнати, що наявними в матеріалах даної судової справи доказами позивачем був підтверджений лише факт та причини виходу із ладу двигуна належного йому автомобіля, а щодо факту застосування герметику під час проведення ремонтних робіт двигуна цього автомобіля, що є порушенням вимог заводу виробника та мало наслідком його вихід із ладу, саме відповідачем у даній справі, то такий факт не знайшов свого підтвердження достатніми та належними доказами.

Тому, зважаючи на те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, не можна визнати й вірним висновок суду першої інстанції про спричинення позивачеві збитків саме відповідачем у даній справі.

Отже, за висновком колегії суддів, відповідач довів відсутність своєї вини у спричинені позивачеві означених збитків.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Колегія суддів вважає, що при наданні правової кваліфікації спірних правовідносин сторін, місцевий господарський суд вірно виходив з того, що відносини, які склалися між сторонами у справі з приводу проведення ремонту транспортного засобу, підпадають під ознаки договору підряду.

Разом із цим, враховуючи приписи зазначених вище статей, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, істотне значення також має встановлення судом їх правої природи, оскільки це також впливає на доказову базу, яка підлягає дослідженню судом для правильного вирішення спору.

Як вказував позивач, технічне обслуговування і ремонт автомобільних транспортних засобів здійснюється у відповідності з Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 11.11.2002р. №792, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17.02.2003р. за №122/7443 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Ці Правила регулюють правові норми взаємовідносин між Замовником і Виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів та їхніх складових, а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг. Правила поширюються на суб'єктів підприємницької діяльності всіх форм власності, які надають послуги з технічного обслуговування і ремонту автомобільних транспортних засобів та їхніх складових.

Згідно з вказаними Правилами, послуга - це результат безпосередньої взаємодії між Виконавцем та Замовником і внутрішньої діяльності Виконавця для задоволення потреб Замовника, а ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності виробів та відновлення ресурсів виробів чи їхніх складових частин.

Відповідно до п. 44 вказаних Правил, Виконавець гарантує відповідність ДТЗ чи його складових, які піддавалися технічному обслуговуванню і (чи) ремонту, вимогам технічної документації і нормативних документів.

У гарантійних зобов'язаннях Виконавцем зазначаються його зобов'язання щодо складових частин, установлених на ДТЗ, і зобов'язання щодо виконаних робіт (наданих послуг), початок гарантійного строку і його тривалість. Гарантійні зобов'язання Виконавця не поширюються на складові частини, надані йому Замовником.

Згідно п. 45 вказаних Правил, гарантійний строк експлуатації на комплектувальні вироби та інші складові частини установлюється відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів".

Початок гарантійного терміну обчислюється з дня передачі Замовникові ДТЗ чи його складових (п. 47 вказаних Правил).

Згідно п. 47 вказаних Правил, гарантійний строк на послуги з регламентованого розробником (виробником) технічного обслуговування ДТЗ чи їхніх складових, яке передбачене їхньою інструкцією (настановою) з експлуатації чи сервісною книжкою, а в разі їхньої відсутності - Положенням про технічне обслуговування і ремонт, установлюється не меншим, ніж період до наступного регламентованого технічного обслуговування. Гарантійні зобов'язання не встановлюються на виконання прибирально-мийних робіт, заправлення пальним, на роботи, що визначені в пункті 10 цих Правил.

Відповідно до п. 54 вказаних Правил, Виконавець зобов'язаний: забезпечувати виконання вимог цих Правил; зокрема, застосовувати переважно складові частини, передбачені виробником ДТЗ, що ремонтується; мати необхідну нормативну і ремонтну документацію та документацію з технічного обслуговування ДТЗ та їхніх складових; гарантувати якість наданих послуг; виконувати гарантійні зобов'язання; надавати Замовнику повну, доступну, достовірну та своєчасну (до надання послуг) інформацію про послуги та Виконавця; забезпечувати збереження ДТЗ, а також збереження та використання за призначенням прийнятих від Замовника складових частин і матеріалів, необхідних для виконання ремонту ДТЗ; відшкодовувати збитки в разі втрати, псування чи пошкодження ДТЗ та їхніх складових або деталей і матеріалів, прийнятих від Замовника для надання послуг в обсягах, передбачених договором; повертати Замовникові передані ним складові частини ДТЗ і матеріали в разі їх невикористання; забезпечувати безпеку Замовника під час його перебування на підприємстві з проведенням інструктажу; у разі виявлення недоліків з наданих послуг під час прийняття ДТЗ (їхніх складових) Замовником: 1) безкоштовно усувати недоліки; 2) зменшувати вартість виконаної роботи відповідно до завданих збитків чи повертати кошти Замовнику; 3) безкоштовно виконувати роботу чи відшкодовувати Замовнику витрати, пов'язані з усуненням недоліків з наданих послуг.

У пункті 55 вказаних Правил визначені права й обов'язки Замовника, згідно з якими Замовник має, зокрема право на відшкодування у повному обсязі збитків, завданих його майну, та шкоди здоров'ю внаслідок неналежного виконання послуг.

За умовами пункту 5.1. укладеного між сторонами договору гарантійні зобов'язання на роботи, матеріали та запасні частини, встановлені Виконавцем на транспортний засіб замовника, діють протягом 6 (шести) місяців з дня їх встановлення.

У пункті 6.6.2. розділу 6 вказаного договору, який визначає відповідальність сторін, сторони передбачили, що Виконавець не несе відповідальності та не відшкодовує Замовнику збитки, що виникли, або могли виникнути (у тому числі, не отриманий прибуток та моральну шкоду) за весь час перебування транспортного засобу Замовника у ремонті або на обслуговуванні, у тому числі під час виконання гарантійного ремонту.

Будь-яких інших умов щодо відповідальності відповідача, як Виконавця робіт за вказаним договором, зокрема із відшкодування збитків у зв'язку з претензіями до якості робіт, сторони не визначили.

Як зазначав у своїй позовній заяві позивач, ремонт є послугою, оскільки являє собою результат внутрішньої діяльності Виконавця для задоволення потреб Замовника. Тому виходячи із положень п. 55 вказаних вище Правил, вважав, що аналогічна норма закріплена й у ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що збитки завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Однак ця, зазначена позивачем, норма цивільного законодавства вірно не була застосована місцевим господарським судом до спірних правовідносин, оскільки, як встановлено вище спірні правовідносини слід кваліфікувати, як такі, що виникають насамперед із договору виконання підрядних робіт.

Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Кваліфікуючи спірні правовідносини місцевий господарський суд також зазначив, що відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічне визначення міститься і в частині 2 статті 22 Цивільного кодексу України, у якій встановлено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до правил розподілу обов'язку доказування в господарському процесі, визначених статтею 33 ГПК України, на сторони покладено обов'язок довести обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Виходячи з обставин, які підлягають з'ясування судами при вирішенні спору про відшкодування заподіяної шкоди, позивач зобов'язаний довести протиправність поведінки відповідача у спірних правовідносинах (у даному випадку наявність технологічних недоліків робіт, які є наслідком порушення вимог до їхньої якості), заподіяння майну шкоди, що відповідає положенням статті 22 Цивільного кодексу України, статей 224, 225 Господарського кодексу України, причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Відповідач зі своєї сторони повинен довести відсутність своєї вини та обставини, які звільняють його від відповідальності відповідно до норм законодавства. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Статтею 853 Цивільного кодексу України передбачено, що: замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі; замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилвтися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (яані недоліки); якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника; у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого із них має бути призначена експертиза.

Згідно з наведеною нормою, замовник виявивши приховані недоліки зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника, виконання цього обов'язку дозволить підряднику спільно з замовником зафіксувати виявлені приховані недоліки та вирішити самостійно на принципах добросовісності та розумності пов'язані з цим спірні питання.

Статтею 857 Цивільного кодексу України встановлено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно статті 852 Цивільного кодексу України, якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 статті 858 Цивільного кодексу України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Відповідно до статті 859 Цивільного кодексу України якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов'язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку. Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором.

З матеріалів справи вбачається, що акт виконаних робіт №8 від 26.02.2010р. щодо ремонту двигуна автомобіля МАN був підписаний сторонами без зауважень та застережень.

Відповідно до умов п. 5.1. договору №2006-1 від 20.06.2011р. відповідач надав позивачеві гарантію на всі види виконаних робіт, матеріали та запасні частини, встановлені Виконавцем на транспортний засіб Замовника, строком на 6 місяців з дня їх встановлення.

Стаття 860 Цивільного кодексу України визначає, що перебіг гарантійного строку починається з моменту, коли виконання робота була прийнята або мала бути прийнята замовником, якщо інше не встановлено договором підряду. До обчислення гарантійного строку за договором підряду застосовуються положення статті 676 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено під час розгляду даної справи, поломка двигуна сталась через 2 роки 4 місяці та 15 діб, тобто після спливу гарантійного строку.

В матеріалах справи відсутні докази того, що замовник - позивач повідомляв відповідача - підрядника в установленому законом порядку про недоліки у виконаній роботі, зокрема позивачем не надано доказів, відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, звернення до відповідача ані в порядку ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України, ані з однією із передбачених ч. 1 ст. 858 Цивільного кодексу України вимог, які вправі предявити замовник до підрядника у разі відступлення останнього від умов договору підряду.

За встановлених обставин, колегія суддів доходить висновку, що позивач втратив також право пред'явлення відповідачеві вимог, зокрема про стягнення збитків, пов'язаних з можливою неналежною якістю виконаних ним робіт.

Отже, у суду апеляційної інстанції є всі підстави вважати, що позивачем не доведено в порядку ст. ст. 33, 34 ГПК України факту протиправної поведінки відповідача у вигляді порушення ним умов договору підряду або вимог, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру, завданням саме відповідачем позивачеві означених збитків та наявність причинно-наслідкового звязку між діями або бездіяльністю відповідача та збитками, понесеними позивачем.

Зазначене, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 103 та пунктів 2 і 3 частини 1 статті 104 ГПК України, є підставою для повного скасування оскарженого рішення суду першої інстанції, як такого, що було прийнято за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також з невідповідністю окремих висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, та прийняття судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову позивачеві у його позовних вимогах в повному обсязі.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на результати вирішення спору судові витрати у справі покладаються позивача. Тому судові витрати, понесені відповідачем у зв'язку із апеляційним оскарженням, підлягають відшкодуванню за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 ч.1 п.2, 104 ч.1 п.п. 2 і 3, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс" - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р. у справі №904/7560/15 скасувати повністю.

Прийняти нове рішення:

«В позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина" відмовити повністю.

Судові витрати у справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина"».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислова група "Вершина" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Онікс" суму 8497 грн. 28 коп. витрат на судовий збір за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 05.02.2016р.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Н.Л. Величко

Суддя О.Г. Іванов