ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа № 922/5781/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плужник О.В., суддя Могилєвкін Ю.О. , суддя Пушай В.І.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №478 від 22.04.14 р.

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №2 від 11.01.16 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Проектно-будівельного підприємства "Азовінтекс" (вх. №67 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від "16" грудня 2015 року у справі № 922/5781/15

за позовом ТОВ "Проектно-будівельного підприємства "Азовінтекс", м. Маріуполь

до Регіонального відділення фонду Державного майна України по Донецькій області, м. Харків

про внесення змін до договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (відповідача), в якій позивач просить внести зміни до договору про покладання зобов'язань від 25.04.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №2490, виклавши п.1.1. договору у наступній редакції: "Строк завершення будівництва і введення в експлуатацію об'єкту незавершеного будівництва "9-ти поверховий 96 квартирний житловий будинок із вбудовано - прибудованою стоматологічною поліклінікою", розташованою за адресою: м. Маріуполь, Приморський район - 52, дорівнює 3 роки, відлік якого починається з дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції військових дій на території України". Витрати на ведення судового процесу позивач просить покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Харківської області від "16" грудня 2015 року у справі №922/5781/15 ( суддя Светлічний Ю.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, ТОВ "Проектно-будівельного підприємства "Азовінтекс", звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 16 грудня 2015 року у справі №922/5781/15, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на Регіональне відділення фонду Державного майна України по Донецькій області.

В обгрунтування своєї скарги позивач зазначає, що на підставі рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2008 р., яке було залишено в силі Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.03.2008 р. у справі №1/407пд між ТОВ "ПБП "Азовінтекс" та Регіональним відділенням фонду державного майна України по Донецькій області 25.04.2008 р., був укладений договір про покладання зобов'язань, по завершенню будівництва об'єкту незавершеного будівництва (далі- Об'єкт) що розташований за адресою: м. Маріуполь, Приморський район-52 та посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОА. ОСОБА_3, та зареєстрованого у реєстрі за №2490 (далі Договір та/або Договір про покладання зобов'язання).

Згідно до умов п.1.1. Договору ТОВ "ПБП "Азовінтекс" (Позивач) зобов'язався завершити будівництво і ввести в експлуатацію об'єкт незавершеного будівництва протягом 3 років від дати нотаріального посвідчення Договору.

В квітні 2011 року ТОВ "ПБП "Азовінтекс" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою щодо подовження строків будівництва на 5 років, оскільки ТОВ "ПБП "Азовінтекс" (Позивач) не мало можливості завершити будівництво за обставин, які не залежали від його волі.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.10.2013 року винесеним по справі №33/29пд позовні вимоги ТОВ "ПБП "Азовінтекс" були задоволені. На Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області було покладено зобов'язання укласти з ТОВ "ПБП "Азовінтекс" додаткову угоду до договору про покладення зобов'язання від 25.04.2008 р., якою подовжити строк завершення будівництва і введення в експлуатацію об'єкту незавершеного будівництва "9-ти поверховий 96 квартирний житловий будинок із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою", розташованого за адресою: м. Маріуполь, Приморський район-52, на 5 років. Додаткову угоду було укладено 29 квітня 2014 року.

Однак завершити будівництво у зазначений термін ТОВ "ПБП "Азовінтекс" не змогло і не мало об'єктивної можливості.

Як зазначає апелянт, відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. При цьому, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Правові підстави подовжувати будівництво Об'єкту після спливу 3-річного строку на його завершення встановленого договором про покладання зобов'язань, по завершенню будівництва який був посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №2490 ТОВ "ПБП "Азовінтекс" отримало лише у квітні 2014 року, коли між Позивачем та Відповідачем фактично було укладено додаткову угоду до договору про покладення зобов'язання від 25.04.2008 р., якою було подовжено строк завершення будівництва і введення в експлуатацію об'єкту незавершеного будівництва "9-ти поверховий 96 квартирний житловий будинок із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою".

Таким чином, як вважає Позивач, фактичний термін для виконання будівельних робіт складав трохи більше 1 року. Однак виконувати роботи у період з квітня 2011 року по квітень 2014 року з урахуванням викладеного він не мав правових підстав. Більше того, як слідує з матеріалів справи, Відповідач вимагав розірвання договору і повернення майна у державну власність.

Також, в обґрунтування своєї скарги Позивач посилається на те, що внаслідок окупації Криму та проведення АТО у Донецькій та Луганській областях України ТОВ "ПБП "Азовінтекс" фактично позбавлено тієї роботи, яку мало та понесло дуже суттєві фінансові і майнові втрати. Так, внаслідок окупації Криму, Народною дружиною Криму було незаконного захоплено ПрАТ "ЛОК "Айвазовське" - підприємство яке виступало основним замовником виконання будівельних робіт для ТОВ "ПБП "Азовінтекс" у Криму. Внаслідок захоплення ПрАТ "ЛОК "Айвазовське" та його націоналізації, було незаконно інвентаризовано та включено до складу державного майна Республіки Крим також майно Позивача, включаючи 34 одиниці будівельної техніки, як безхозної. загальною вартістю більше ніж 30 млн. грн.

Внаслідок захоплення міста Алчевська Луганської області бойовиками ЛНР було захоплено виробничі бази Позивача, разом з технікою та обладнанням. Кількість захоплених одиниць Техніки Позивача - 38.

Загальна кількість мобілізованих транспортних засобів Позивача ОСОБА_4 силами України на сьогодні вже досягла 20 одиниць.

Транспортна дільниця Підприємства перетворена у ремонтну майстерню Полку "Азов" НГУ МВС України. Виробничі бази перетворені на території розміщення військових частин.

На сьогоднішній день Позивач фактично позбавлений будь-якої можливості не лише завершити будівництво Об'єкту, але і можливості вільного здійснення господарської діяльності чого ні в момент звернення з заявою до суду за подовженням строків будівництва, ні в момент укладання додаткової угоди про продовження строків будівництва Позивач передбачити не міг.

Як слідує з матеріалів справи, у будівництво Об'єкту Позивачем вже вкладено більше п'ятдесяти млн. гривень, а Позивач не мав і не має фактичної можливості завершити будівництво Об'єкту за обставин, що склалися і без внесення відповідних змін до додаткової угоди.

При цьому, пропонуючи строк завершення будівництва у спосіб закріплений в проекті додаткової угоди, Позивач виходив з наступних обставин.

Позивач є суб'єктом господарської діяльності, який зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність у зоні проведення АТО.

Загальновідомим фактом є те, що зона проведення АТО є зоною підвищеного ризику здійснення господарської діяльності і місто Маріуполь є частиною такої території. Зазначена територія є місцем постійного скоєння терористичних актів та нападів угрупувань "ДНР", - підриви залізничних мостів, обстріли житлових мікрорайонів, напади на передмістя та села Маріуполя.

Внаслідок цих обставин Позивач фактично позбавлений можливості залучити інвестиції у будівництво об'єкту у зоні АТО і має інвестувати самостійно.

Відповідно Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" територія проведення антитерористичної операції (військових дій) - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводиться антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N405/2014.

Згідно до Розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" м. Маріуполь є частиною цієї території.

Таким чином, на законодавчому рівні визначено, що м. Маріуполь Донецької області є територією скоєння терористичних актів та ведення бойових дій, на якій у зв'язку з цим впроваджено комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення злочинних діянь, здійснюваних з терористичною метою, звільнення заручників, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичного акту чи іншого злочину, здійснюваного з терористичною метою.

Цим же Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції абс військових дій на території України.

З урахуванням цих обставин, Позивач взяв 3-річний строк на виконання робіт, який був наданий йому Рішенням Господарського суду Донецької області від 24.10.2013 року винесеним по справі №33/29пд і яким він не зміг скористатися, змінивши лише строк його обліку, - з моменту набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права, надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судова колегія, в межах вимог передбачених ст. 101 ГПК України, повторно розглянувши справу та перевіривши повноту, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про залишення рішення господарського суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, 22 грудня 1998 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (далі по тексту - відповідач) та ЗАТ "Азовзв'язокбуд" (далі по тексту - первісний покупець) укладено договір №2737 купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва (далі по тексту - договір купівлі-продажу), відповідно до якого первісний покупець одержав у власність об'єкт незавершеного будівництва: 9-ти поверховий 96-ти квартирний житловий будинок №2 із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою (далі по тексту - об'єкт незавершеного будівництва), розташований за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, Приморський район 52.

24 лютого 2000 р. між первісним покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" (далі по тексту - позивач) було укладено біржовий контракт №26661 (далі по тексту - біржовий контракт), відповідно до якого право власності на вказаний вище об'єкт незавершеного будівництва перейшло до позивача.

Додатковою угодою №1 від 30.03.2003 року до біржового контракту первісний покупець та позивач здійснили перенесення на останнього приватизаційних умов (зобов'язань первісного покупця), передбачених договором купівлі-продажу, в тому числі щодо завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва та введення його в експлуатацію у визначені строки.

На виконання рішення Господарського суду Донецької області від 24.01.2008 року по справі №1/407пд за позовом ТОВ "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" (про спонукання регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області до укладання договору щодо продовження строків будівництва об'єкта незавершеного будівництва) між відповідачем та позивачем 25.04.2008 р. укладено договір про покладання зобов'язань, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстром №2490 (далі по тексту - договір про покладання зобов'язань), згідно якого позивач у даній справі зобов'язаний був завершити будівництво і ввести в експлуатацію об'єкт незавершеного будівництва протягом 3-х років від дати нотаріального посвідчення договору.

Пунктом 1 вказаного договору про покладення зобов'язань за позивачем закріплено приватизаційні умови (зобов'язання) первісного покупця щодо об'єкту приватизації, передбачені означеним вище договором купівлі-продажу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.10.2013 р. по справі №33/29пд за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, задоволено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" щодо зобов'язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області укласти з ТОВ "ПБП "Азовінтекс" додаткову угоду до договору про покладання зобов'язання від 25.04.2008 р., якою подовжити строк завершення будівництва і введення в експлуатацію об'єкта незавершеного будівництва - 9-ти поверховий 96 квартирний житловий будинок із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою, розташованого за адресою: м. Маріуполь, Приморський район 52, на 5 років, тобто до 13.08.2015 р.

На виконання вищезазначеного рішення господарського суду, 29.04.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про внесення змін до договору про покладання зобов'язань від 25.04.2008 р., відповідно до якого строк завершення будівництва і введення в експлуатацію об'єкта незавершеного будівництва - 9-ти поверховий 96 квартирний житловий будинок із вбудовано-прибудованою стоматологічною поліклінікою, розташованого за адресою: м. Маріуполь, Приморський район 52, продовжено на 5 років, тобто до 13.08.2015 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує ст. 652 ЦК України, а саме посилається на істотну зміну обставин, якими сторони договору про покладання зобов'язань (позивач та відповідач) керувалися при укладенні цього договору.

На підставі звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" до Торгово-промислової палати України, останньою надано Сертифікат (висновок) №2436 від 31.12.2014 р., згідно якого Торгово- промислова палата України засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 20.06.2014 р. при здійсненні ТОВ "Проектно- будівельне підприємство Азовінтекс" господарської діяльності на території м. Алчевська, Луганської області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

Позивач просить внести змін до договору про покладання зобов'язань від 25.04.2008 року на строк, який дорівнює 3 роки, відлік якого починається з дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції військових дій на території України".

Тобто вимога Позивача базується на умові виникнення певної обставини (Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України).

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та правомірно зазначив в своєму рішенні, що 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Стосовно виконання зобов'язання - це період часу, протягом якого зобов'язання має бути виконане.

Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Під терміном у ч. 2 ст. 251 ЦК України розуміється певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є конкретна дата (день, година), на яку має бути виконане зобов'язання. Такий висновок випливає зі змісту ч. 2 ст. 252 ЦК України, згідно з якою термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка неминуче має настати. Прикладом ототожнення терміну і дати може слугувати ч. 2 ст. 677 ЦК України, в якій вжито таку конструкцію: "...або терміном (датою), до настання якого товар є придатним до використання".

Статтею 187 Господарського кодексу України передбачено право укладання господарських договорів за рішенням суду.

Частина 2 статті 187 Господарського кодексу України визначає, що день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішення суду не визначено інше.

Таким чином, з урахуванням приписів законодавства, початком строку виконання зобовязання сторін після внесення змін до договору про покладання зобов'язань від 25.04.2008 р., який укладено між позивачем та відповідачем на строк 3 роки, є день набрання чинності рішення господарського суду Харківської області від 16.12.2015 р., а не з дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції військових дій на території України", який у даний час не набрав чинності.

За таких підстав, вимога, яка базується на умові виникнення певної обставини (Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України) не може бути задоволена.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку, що у нього відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про внесення змін до договору про покладання зобов'язань від 25.04.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за №2490, виклавши п.1.1. договору у наступній редакції: "Строк завершення будівництва і введення в експлуатацію об'єкту незавершеного будівництва "9-ти поверховий 96 квартирний житловий будинок із вбудовано - прибудованою стоматологічною поліклінікою", розташованою за адресою: м. Маріуполь, Приморський район - 52, дорівнює 3 роки, відлік якого починається з дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції військових дій на території України" та обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 16 грудня 2015 року у справі №922/5781/15 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та діючого законодавства, без порушень норм матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 251, 252,677 Цивільного кодексу України, ст.187 Господарського суду України, ст.ст. 33, 49, 99, 101, п.1 ст.103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 16 грудня 2015 року у справі №922/5781/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 08.02.16

Головуючий суддя Плужник О.В.

Суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.