РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа № 924/1224/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу третьої особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 року у справі №924/1224/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Ярмолинецької районної державної адміністрації

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про визнання недійсним договору оренди землі від 11.04.2005 року, укладеного між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_3, який зареєстрований у Ярмолинецькому відділі Хмельницької регіональної філії центру ДЗК за №62 від 11.04.2005 року

За участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 року у справі №924/1224/15 (суддя Димбовський В.В.) задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ярмолинецької районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1.

Визнано недійсним договір оренди землі від 11.04.2005 року, укладений між Ярмолинецькою районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_3, який зареєстрований у Ярмолинецькому відділі Хмельницької регіональної філії центру ДЗК за №62 від 11.04.2005р.

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції зазначає, що розпорядження №285/2004-р від 12.05.2004 року "Про передачу в оренду ОСОБА_3 земельних ділянок водного фонду на території Ярмолинецької селищної ради за межами с. Шевченко", на підставі якого укладений спірний договір скасовано, що є підставою для визнання спірного договору оренди земельної ділянки таким, що суперечить вимогам законодавства (ст. 116, 124 Земельного кодексу України) та визнання його недійсним у відповідності зі ст. ст.203, 215 ЦК України.

Стосовно заяви третьої особи про застосування щодо спірних правовідносин строку позовної давності, судом враховуються приписи п. 2.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 29.10.2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", відповідно до якого заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої ст. 27 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 року у справі №924/1224/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

На думку апелянта, спірний договір оренди ніяким чином не порушує прав позивача, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Зокрема, апелянт зазначає, що посилання позивача на договір суборенди, який укладений між позивачем та орендарем, як обґрунтування права на звернення позивача до суду є безпідставним та необгрунтованим.

Скаржник також вказує, що господарським судом незаконно залучено ОСОБА_1 у якості третьої особи, оскільки остання як спадкоємець ОСОБА_3, є його правонаступником, то відповідно мала би бути залучена як другий відповідач у справі. В результаті, залучення ОСОБА_1 в якості третьої особи, а не відповідача у справі вона була позбавлена права на застосування строків застосування позовної давності. А відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові.

Позивач своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідач, Ярмолинецька районна державна адміністрація, надіслав суду письмові пояснення, в яких погоджується з обґрунтуванням та вимогами апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 року у справі №924/1224/15. Окрім того, відповідач просить здійснити розгляд справи без його участі.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що розпорядженням Ярмолинецької РДА №82/2004-р від 04.02.2004 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації для укладення договору оренди земельних ділянок водного фонду площею близько 5,9 га, 1,2 га, 2,4 га, які знаходяться на території Ярмолинецької селищної ради за межами с. Шевченко.

Розпорядженням Ярмолинецької РДА №285/2004-р від 12.05.2004 року ОСОБА_3 також вирішено передати в оренду земельні ділянки водного фонду площею 6,32 га та 0,98 га для рибогосподарських потреб, розташовані на території Ярмолинецької селищної ради за межами с. Шевченко.

11.04.2005 року між Ярмолинецькою РДА, як орендодавцем та ОСОБА_3, як орендарем укладено договір оренди, за яким орендодавець надає, а орендар приймає згідно розпорядження від 12.05.2004 р. №285 в строкове платне користування земельні ділянки площею 0,98 га та 6,32 га, у тому числі землі водного фонду 0,98 га та 6,32 га для риборозведення, які знаходяться за межами населеного пункту смт. Ярмолинці Ярмолинецької селищної ради. Договір укладено строком на 15 років з правом його пролонгації.

Постановою господарського суду Хмельницької області від 23.02.2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2009 р. (справа №13/412-НА) позов Городоцької РДА до Ярмолинецької РДА про визнання нечинними та скасування розпоряджень голови Ярмолинецької РДА №82/2004-р від 04.02.2004 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації для укладення договору оренди земельних ділянок водного фонду на території Ярмолинецької селищної ради за межами с. Шевченко" та №285/2004-р від 12.05.2004 року "Про передачу в оренду ОСОБА_3 земельних ділянок водного фонду на території Ярмолинецької селищної ради за межами с. Шевченко" задоволено. Визнано протиправними та скасовано обидва вказані розпорядження голови Ярмолинецької райдержадміністрації №82/2004-р від 04.02.2004 року та №285/2004-р від 12.05.2004 року.

Вказані обставини були покладені судом першої інстанції в обґрунтування рішення про задоволення позову та визнання недійним спірного договору.

Однак з таким висновком місцевого господарського суду, колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Вищевказані розпорядження голови Ярмолинецької райдержадміністрації є ненормативними актами одноразової дії, які вичерпали свою дію шляхом їх виконання (виготовлення технічної документації та укладення договору оренди). Скасування таких розпоряджень не породжує наслідків для орендаря земельної ділянки, оскільки у такий спосіб виникло право володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 06.10.2015 року у справі № 21-1306а15, а також Вищий господарський суд України в постанові від 16.12.2015 року у справі №918/677/15.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 02.08.2010 року за згодою орендодавця Ярмолинецької РДА, оформленою розпорядженням №363/2010-р від 15.07.2010 року, ОСОБА_3, як орендарем, та ОСОБА_2, як суборендарем, було укладено договори суборенди земельних ділянок площею 6,3207 га та 0,9832 га, у тому числі став 6,3207 га та став 0,9832 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (риборозведення), що розташовані за межами с. Шевченко Ярмолинецької селищної ради Ярмолинецького району (кадастрові номери :03:006:0001, :03:001:0001).

Договори суборенди укладено на період дії договору оренди до 11.04.2020 року.

Як встановлено судом із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть та довідки Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції, ОСОБА_3 помер 30.08.2013 року, після смерті якого, дружина ОСОБА_1 успадкувала майно останнього, отримавши нотаріально посвідчені свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до положень ст. 31 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі припиняється внаслідок смерті фізичної особи орендаря та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 7 цього ж Закону містить норму, згідно з якою право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону.

Враховуючи те, що договором оренди земельної ділянки не було передбачено заборону переходу права на оренду в порядку спадкування суд дійшов висновку, що спадкоємці орендаря (фізичної особи-підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору (така правова позиція ВСУ, постанова від 16.12.2015 року у справі №6-375цс15)

Отже, переважне право отримання земельної ділянки в оренду в осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем до його смерті і виявили бажання стати орендарями може мати місце лише в разі відмови спадкоємців орендаря продовжувати орендні правовідносини, або ж в разі відсутності таких спадкоємців.

Із письмових пояснень Ярмолинецької РДА Хмельницької області вбачається, що 27.11.2013 року ОСОБА_1, як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 звернулась до Ярмолинецької РДА із заявою про переукладення договору оренди земельної ділянки водного обєкту, оскільки вона продовжує здійснювати господарську діяльність на орендованій земельній ділянці. Крім того, згідно з відповіддю Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької ОДА на звернення позивача, 11.04.2014 року ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_3 звернулась до обласної адміністрації із заявою про укладення договору оренди земельної ділянки водного фонду площею 0,98 га та 6,32 га.

Згідно з довідкою виконкому Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області №3666 від 21.09.2015 року (а.с.137), станом на 01.08.2015 року ОСОБА_1 погашено заборгованість з орендної плати по оренді земельних ділянок площею 0,89 га та 6,32 га, а протягом 2014-2015 років орендної плати від ОСОБА_2 не надходило.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невідємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право звернутися до суду за їх захистом відповідно до встановлених способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Під час розгляду будь-якого спору судам необхідно встановлювати на захист яких прав подано позов та ким і яким чином вони порушені.

Відтак, розглядаючи спір, господарський суд повинен встановити обєктивну наявність порушення чи оспорювання цивільного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способом, визначеним законодавством, а за наслідками прийняття рішення про задоволення позову повинно відбуватися реальне поновлення чи захист порушених прав позивача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач отримала право користування земельних ділянок на підставі договорів суборенди, який в свою чергу були укладені на підставі договору оренди, який ОСОБА_2 просить визнати недійним. Визнання ж недійсним договору оренди призведе до припинення права суборенди земельних ділянок позивача, хоча остання від такого права не відмовлялась.

Визнаючи порушеним право позивача, суд першої інстанції прийняв до уваги те, що позивач, хоча і не є стороною договору оренди землі від 11.04.2005 року, проте є суборендарем, використовував обєкти оренди разом з орендарем по договору та в звязку зі смертю ОСОБА_3, має на меті використовувати обєкти оренди вже в якості орендаря, про що свідчать його звернення до Департаменту екології та природних ресурсів Хмельницької ОДА та погодження вказаним Департаментом паспорту водного обєкту за договором суборенди.

Колегія суддів дійшла висновку, що закріплене в ч. 1 ст. 7 Закону України "Про оренду землі" право суборендаря, який використовував земельну ділянку разом з орендарем і виявив бажання стати орендарем після смерті останнього є вторинним по відношенню до первинного та переважного аналогічного права спадкоємця померлого орендаря.

Отже, з урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає порушеного права суборендаря за захистом якого позивач звернувся до суду.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи та не застосував норми матеріального права, які підлягали застосування до спірних правовідносин, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.2 ст. 103, п.3, п.4 ч.1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 задоволити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 року у справі №924/1224/15 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Ярмолинецької районної державної адміністрації, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі від 11.04.2005 року - відмовити.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) 1339,80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

6. Справу №924/1224/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.