ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.01.2016 Справа № 905/3468/15

Господарський суд Донецької області в особі головуючого судді Гринько С.Ю. при секретарі судового засідання Татарині Б.Т., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» м.Донецьк

до відповідача - Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» м.Вугледар

про стягнення 25168556,81 грн.

за участю представників сторін

від позивача ОСОБА_1 довіреність від 23.10.2015р.,

від відповідача - ОСОБА_2, - довіреність від 19.11.2015 року,

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 25168556,81грн., з яких: заборгованість в розмірі 24799620,00 грн., 3% річних в розмірі 368936,81 грн.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на укладений з відповідачем договір № 437Т/35-12п від 30.10.2012 р. про закупівлю за державні кошти за результатами торгів, за яким відповідно до п.1.1 договору позивач зобовязався поставити до кінця 2012 року товари, зазначені у специфікації, а відповідач зобовязався прийняти товари і оплатити, специфікацію № 437Т від 30 жовтня 2012 року до договору, видаткові накладні та довіреності на отримувача товарів за накладними.

Від відповідача на електронний адрес господарського суду надійшло заперечення № 2581 від 18.12.2015 р., в якому визнає заборгованість перед відповідачем в розмірі 2799620,00 грн. та заперечує проти нарахування позивачем 3% річних за період 03.06.2015 р. по 30.11.2015р., посилаючись на те, що за обліковими даними бухгалтерії підприємства відповідача заборгованість зі сплати 3% річних не зазначається та клопотання про забезпечення проведення судового засідання по справі, що призначене на 24.12.2015р. о 11:15 год. в режимі відео конференції у Вугледарському міському суді Донецької області у звязку з дуже скрутним фінансово-економічним станом підприємства відповідача, відсутністю коштів на відрядження та неможливості направлення відповідачем свого представника у м. Харків у судове засідання. До заперечення відповідачем додано односторонній акт звіряння взаємних розрахунків станом на 01.12.2015 року. У клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

Відповідачем 29.12.2015 року надано клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, яке судом задоволено ухвалою суду та візначено суд відповідальний за його проведення - Вугледарський міський суд Донецької області.

Відповідачем 19.01.2015 року супровідним листом надано акт звірки взаємних рахунків за період з 30.10.2012 р. по 18.12.2015р. підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

У судовому засіданні представник відповідача надав заяву про відмову у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції.

Проаналізувавши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за поставлені та неоплачені товари відповідно договору та нарахування 3% річних відповідно до ст. 265 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що між позивачем і відповідачем укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти за результатами відкритих торгів № 439Т/35-12п від 30.10.2012 року., за яким позивач зобовязався поставити товар, зазначений у специфікаціях (вузли до машин та устаткування для добувної промисловості та будівництва), а відповідач зобовязався прийняти товар та оплатити, номенклатура, асортимент, ціна, кількість якого визначені договором. (п. п. 1.2, 3.1). Пунктом 4.1 договору сторонами узгоджений строк оплати товару.

Пунктом 10.1 сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підпису сторонами і діє до 31.12.2012 року.

За своїм змістом та правовою природою договір № 439Т/35-12п від 30.10.2012 року, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Судом встановлено, що позивач, беручи до уваги сплив встановленого договором строку для поставки товару (31.12.2012 р.), виконав зобовязання щодо поставки товару та відвантажив устаткування на загальну суму 24799620,00 грн., що підтверджується наданими позивачем накладними та довіреностями на отримувача.

Відповідно до наданих позивачем накладних на підставі довіреностей уповноваженими представниками відповідача отримано без будь-яких зауважень товар на загальну суму 24799620,00 грн., що підтверджується підписами уповноважених представників сторін на накладних. Позивачем виставлені відповідні рахунки на оплату поставленого товару.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться шляхом 50 % попередньої оплати протягом пяти банківських днів від дати виставлення рахунку по факту отримання повідомлення від відповідача про можливість оплати вартості товару, та 50% по факту виготовлення партії товару протягом пяти банківських днів від дати отримання відповідачем від позивача повідомлення про готовність товару до поставки, яка здійснюється на підставі рахунку.

За загальними правилами ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав грошові зобовязання за договором та визнає наявність заборгованості перед позивачем в сумі 24799620,00 грн., що підтверджується наданим відповідачем актом звірки взаємних рахунків за період з 30.10.2012 року по 18.12.2015 року.

Оскільки грошове зобовязання відповідачем не виконано, господарський суд вважає доведеними підстави виникнення спору відносно стягнення заборгованості.

Оскільки згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами і доведений факт невиконання відповідачем своїх зобовязань, господарський суд задовольняє вимоги позову в частині стягнення суми боргу в повному обсязі.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відтак, встановлені статтею 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання зобовязання. Таке нарахування є не зобовязанням кредитора, а є його законним правом.

Позивач 18.05.2015р. відправив відповідачу вимогу про сплату вартості поставленого обладнання в сумі 24799620,00 грн. та рахунки на його оплату, що підтверджується описом вкладення. Відповідач 26.05.2015р. отримав дану вимогу з рахунками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Позивач скористувався своїм правом і вимагає з винної сторони у простроченні грошового зобовязання сплати 3% річних в розмірі 368936,81 грн. за період з 03.06.2015 р. (сплив 7ми денного строку з моменту отримання вимоги) по 30.11.2015 р.

Враховуючи, що матеріалами справи доведений факт порушення відповідачем строків оплати товару, господарський суд, провівши власний розрахунок, задовольняє вимоги позивача в частині стягнення трьох процентів річних в повному розмірі.

Приймаючи до уваги, що позов виник з вини відповідача, на нього покладаються судові витрати.

На підставі ст.ст. 526, 530, 546, 549, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 67, 193 Господарського кодексу України та, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «Гірничі машини» м. Донецьк в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», , Донецька область, м. Вугледар 85670, Донецька область, вул. Магістральна, 4 на користь Публічного акціонерного товариства «Гірничі машини», , Донецька область, м. Донецьк - 83047, вул. Елеваторна, 1 заборгованість в сумі 24799620,00 грн., 3% річних в розмірі 368936,81 грн., 182700,00 грн. судових витрат.

Суддя С.Ю. Гринько