ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.Справа № 922/6238/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТБ-Україна", м. Новояворівськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО-ТОП", м. Харків
про стягнення 29245,74 грн.
за участю представників сторін:

позивача - не з*явився

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 27896,62 грн. боргу з врахуванням індексу інфляції та 1349,12 грн. 3% річних з простроченої суми заборгованості.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судове засідання не з*явився, у наданій заяві просить суд розглядати справу без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТБ-Україна" за наявними в ній матеріалами.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 10 грудня 2015 року до суду повернулося повідомлення про вручення відповідачу судової ухвали про порушення провадження у справі № 922/6238/15.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, суд вважає, що відповідач -Товариство з обмеженою відповідальністю "БІО-ТОП" належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕТБ-Україна" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БІО-ТОП" (відповідачем) склалися бездоговірні відносини, які полягали в тому, що відповідач передає у власність позивача товар, а саме паливні гранули з лушпиння соняшника, а позивач зобов*язується прийняти та оплатити товар за цінами та кількістю згідно видаткових накладних.

Відповідно до домовленостей, позивач зобов*язався провести попередню оплату за товар (паливні гранули з лушпиння соняшника), а відповідач зобов*язується відвантажити та передати у власність позивача товар (паливні гранули з лушпиння соняшника) в період з 01 вересня 2012 року по 30 листопада 2012 року.

Позивачем на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО-ТОП" було сплачено кошти в загальній сумі 80250,00 грн., що підтверджується: платіжним дорученням № 10 від 29 серпня 2012 року на суму 33000,00 грн. та платіжним дорученням № 32 від 06 вересня 2012 року на суму 47250,00 грн.

Відповідачем у вересні 2012 року було відвантажено та передано у власність позивача товар (паливні гранули з лушпиння соняшника) на загальну суму 64837,50 грн., що підтверджується: видатковою накладною № РН-0000100 від 07 вересня 2012 року на суму 16162,50 грн., видатковою накладеною № РН 0000124 від 20 вересня 2012 року на суму 16500,00 грн., видатковою накладеною № РН 0000127 від 22 вересня 2012 року на суму 16200,00 грн. та видатковою накладеною № РН 0000132 від 24 вересня 2012 року на суму 15975,00 грн.

Відповідач повинен був до 30 листопада 2012 року відвантажити та передати у власність позивача товар (паливні гранули з лушпиння соняшника) на залишкову суму 15412,50 грн., або повернути перплачені кошти, однак до цього часу товару на дану суму не передав, переплачені кошти в сумі 15412,50 грн. не повернув.

Матеріали справи свідчать про те, що у зв*язку з проведеною переплатою, борг Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО-ТОП" перед позивачем за оплачений, проте невідвантажений та не переданий у власність позивача товар (паливні гранули з лушпиння соняшника) становить 15412,50 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов*язку не встановлений або визначений пред*явленням вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов*язок у семиденний строк від дня пред*явлення вимоги.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 27896,62 грн. боргу з врахуванням індексу інфляції та 1349,12 грн. 3% річних з простроченої суми заборгованості задовольнити.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІО-ТОП" (61003, м. Харків, вул. Дружби Народів, 207/62, розрахунковий рахунок 6455 в АТ "ОТП Банк", м. Києва, МФО 300528, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕТБ-Україна" (юридича адреса: 81053, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівське, вул. Шептицького, 5, поштова адреса: 81053, Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівське, вул. Шухевича, 1/46, розрахунковий рахунок 570 в ПАТ "Кредобанк", МФО 325365, ) 27896,62 грн. боргу з врахуванням індексу інфляції, 1349,12 грн. 3% річних з простроченої суми заборгованості та 1218,00 грн. судвого збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_1