КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа№ 910/11502/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Шевченка Е.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: не з'явились;

відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2015

у справі № 910/11502/15 (головуючий суддя Сівакова В.В.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокон"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Агро Снаб"

про стягнення 8 639 696,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/11502/15 зупинено провадження у справі до надання висновку експерта.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №03.12.2015 про зупинення провадження у справі та передати справу на подальший розгляд Господарського суду міста Києва.

Скарга мотивована тим, що зупинення провадження у справі пов'язано з проведенням експертизи, метою якої є не роз'яснення питань, що виникли при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, а встановлення обставин, які не входять до предмету доказування, і фактично спрямовано на затягування судового процесу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 08.02.2016.

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.02.2016 р., у зв'язку із перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/11502/15 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

08.02.2015 позивач та відповідачі явку представників у судове засідання не забезпечили, не повідомивши про причини, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду.

З метою не порушення та не обмеження скаржника у здійсненні прав, передбачених п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 N 475/97-ВР), та строків розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, встановлених ч. 2 ст.102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулось в господарський суд міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокон" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Агро Снаб" про солідарне стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 25460-20/11-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.06.2011 у розмірі 8 639 696,35 грн., з яких: 5 470 000,00 грн. основного боргу за кредитом, 170 028,89 грн. боргу за відсотками, 662 841,92 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 3 970,95 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 932 104,12 грн. - 30% річних за несвоєчасне повернення кредиту, 1 985,47 грн. - 30 % річних за несвоєчасну сплату процентів, 1 398 765,00 грн. - збитків від зміни індексу інфляції.

20.07.2015 позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути солідарно з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором № 25460-20/11-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.06.2011 у розмірі 8 439 696,35 грн. При цьому зазначає, що 23.06.2015 відбулось погашення в сумі 200 000,00 грн. за простроченими відсотками.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій, а саме: 3 970,95 грн. суми пені за несвоєчасну сплату процентів, 662 841,92 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 985,47 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення процентів, 932 104,12 грн. - 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту та 1 398 765 грн. індексу інфляції. При цьому Відповідач 1 зазначив, що до кредитного договору було укладено ряд договорів про внесення змін та за наслідками останніх змін ліміт кредитної лінії - 6 035 000,00 грн., кінцевий термін повернення - 31.01.2015, процентна ставка - 19% річних. Умовами п.п. 6.2.1 договору передбачено право позичальника порушувати питання перед банком про перенесення строків платежів за договором шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за 10 днів до настання строку платежу. Відповідач 1 скористався своїм правом та листом від 24.12.2014 звертався до банку розглянути питання затвердити новий графік погашення заборгованості по кредиту до 31.03.2016. зазначив, що між банком та відповідачем 1 була досягнута попередня усна домовленість та згода щодо затвердження такого графіку з подальшим укладення відповідної додаткової угоди до кредитного договору. Так згідно домовленостей відповідач 1 належним чином виконував свої зобов'язання та своєчасно сплачував нараховані проценти та погашало тіло кредиту. У квітні за підписом Уповноваженої особи Фонду відповідачу 1 надійшла вимога № 2289/20 від 03.04.2015 про термінове погашення заборгованості в строк до 09.04.2015. Проте, до цього часу з боку банку жодних претензій до відповідача не пред'являлось та не надходило, що свідчить про факт досягнення між сторонами усної домовленості щодо порядку повернення кредиту, а отже порушення зобов'язання в розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України не було, у зв'язку з чим вважає нарахування штрафних санкцій незаконними. Також зазначив, що розрахунок суми заборгованості наданий позивачем є невірним та необґрунтованим, містить намагання стягнути з відповідача 1 безпідставні борги.

Відповідачем 2 подав клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

Позивач подав заперечення на клопотання відповідача 2 про призначення експертизи, у якому посилається на те, що суд має можливість вирішити спір самостійно, відповідно до поданих позивачем розрахунків, перевіривши їх відповідність умовам договору, врахувавши інформацію, що міститься в наданих позивачем виписках руху коштів.

Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що умовами п. 4.9. договору при надходженні грошових коштів в рахунок погашення заборгованості визначено певну черговість виконання зобов'язань позичальника. Ця черговість може бути змінена банком з надісланням письмового повідомлення про це позичальнику в порядку п. 10.5. договору. Позивач не надсилав відповідачам жодних повідомлень щодо зміни черговості погашення зобов'язань за договором, натомість позивачем при розрахунку сум заборгованості взагалі не було враховано часткове погашення відповідачем-1 заборгованості в сумі 200 100,00 грн., не було враховано часткове погашення зобов'язань в порядку черговості передбаченій п. 4.9. договору. Сума заборгованості згідно наданих позивачем уточнених розрахунків до заяви про зменшення розміру позовних вимог істотно відрізняється, в сторону збільшення, від суми заборгованості вказаної позивачем безпосередньо в заяві про зменшення розміру позовних вимог та від суми попередніх позовних вимог вказаної в самій позовній заяві. Позивач фактично збільшив свої позовні вимоги на 812 750,92 грн. по відношенню до попередньої заявленої загальної суми позовних вимог вказаної в позовній заяві й на 1 012 705,92 грн. по відношенню до попередньої заявленої загальної суми позовних вимог вказаної безпосередньо в заяві про зменшення розміру позовних вимог. Здійснивши власний контррозрахунок суми заборгованості, вважав, що усі розрахунки надані позивачем є невірними та необґрунтованими. Відповідачем 2 у відзиві заявлено клопотання про призначення у справі економічної експертизи для встановлення розміру заборгованості (кредиту, процентів, штрафних санкцій) за кредитним договором.

Розглянувши подані сторонами докази, суд першої інстанції встановив, що з наявних в матеріалах справи розрахунків наданих сторонами вбачаються розбіжності в розмірах наявної заборгованості за кредитом та нарахованими на нього процентами, сум пені, інфляційних втрат та 30% річних, а тому прийшов до висновку, що для роз'яснення питань, які виникли при вирішенні даного спору, необхідні спеціальні знання, у зв'язку із чим визнав доцільним призначити судову економічну експертизу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції ухвалою від 03.12.2015 призначив у справі судову економічну експертизу, на вирішення якої поставив чотирнадцять питань щодо встановлення розміру заборгованості за кредитним договором № 25460-20/11-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.06.2011, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У зв'язку із призначенням судової експертизи господарський суд міста Києва ухвалою від 03.12.2015, яка є предметом даного апеляційного оскарження, керуючись наданим йому правом, встановленим п.1 ч. 2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, зупинив провадження у справі до отримання висновку експерта.

Визначення, чи потребує вирішення спірного питання застосування спеціальних знань експертів, чи ні, віднесено до компетенції суду. У разі коли суддя потребує висновків фахівця з питань, що відносяться до предмету доказування, він вправі призначити експертизу на свій розсуд. При цьому, норми ст.106 ГПК України не передбачають можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи.

За приписами пункту 1 частини другої статті 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення судової експертизи.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність встановлення розміру заборгованості за кредитним договором № 25460-20/11-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.06.2011. З'ясування вказаних питань входить до предмету доказування у справі та, враховуючи кількість розрахунків, потребує спеціальних знань у сфері економіки, а отже, призначення судової економічної експертизи і зупинення провадження в справі, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим та правомірним.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду міста Києва про зупинення провадження у справі № 910/11502/15 в зв'язку з призначенням судової економічної експертизи, оскільки не вбачає жодної підстави, яка вказувала б на порушення господарським судом міста Києва норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду міста Києва від 03.12.2015 про зупинення провадження у справі №910/11502/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" - без задоволення.

2. Справу № 910/11502/15 повернути господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Е.О. Шевченко

О.Ф. Синиця