ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 922/2818/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіДемидової А.М.,
суддівВоліка І.М., Шевчук С.Р. (доповідач)
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"
на постанову за скаргою на діїХарківського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України
у справі№ 922/2818/14 господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"
до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача проТовариство з обмеженою відповідальністю "Сінтал Агро Трейд" звернення стягнення на предмет застави

в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: не з'явилися

- відповідача: не з'явилися

- третьої особи: не з'явилися

- ДВС: Попович С.М., дов. № 20.22/479 від 30.12.2015

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2014 у справі №922/2818/14 від 24.09.2014, яке набрало законної сили, задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський", звернуто стягнення на предмет застави за договором застави № 10-96 від 25 травня 2012 р., а саме зерносушарку SUKUP TE2011, інвентарний номер: 15, 2010 року виготовлення, розташовану за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Колонтаїв, вул. Леніна, 95, що належить Сільськогосподарському виробничому кооперативу "Колонтаївський", шляхом продажу предмета застави на публічних торгах із встановленням початкової ціни реалізації у розмірі 439148,00 грн для задоволення вимог ПАТ "Перший український міжнародний банк" до ТОВ "Сінтал Агро Трейд" за кредитним договором №04-598 від 24 лютого 2011 р., які станом на 26.06.2014 (включно) у загальному розмірі складають 90163812,85 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 55135141,67 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом станом на 26.06.2014 (включно) в розмірі 20345055,67 грн; заборгованість за непогашеною комісією станом на 26.06.2014 (включно) в розмірі 5095493,37 грн; пеня за період з 27.07.2013 по 26.06.2014 (включно), нарахована за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в розмірі 9588122,14 грн; стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Колонтаївський" на користь ПАТ "Перший український міжнародний банк" 8782,96 грн судового збору.

10 жовтня 2014 р. на виконання рішення господарського суду Харківської області від 24.09.2014 у справі № 922/2818/14 були видані відповідні накази.

05.02.2015 від СВК "Колонтаївський" надійшла скарга на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, в якій боржник просив задовольнити скаргу та визнати неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження №45556301 від 21.11.2014, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015 та постанову про стягнення виконавчого збору від 13.01.2015 в рамках виконавчого провадження №45556301, винесені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н.; зобов'язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімову А.Н. усунути порушення, а саме: закінчити виконавче провадження №45556301 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.03.2015 у справі № 922/2818/14, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015, було відмовлено в задоволенні скарги СВК "Колонтаївський" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015 у справі № 922/2818/14 були скасовані постанова Харківського апеляційного господарського суду від 13.05.2015 та ухвала господарського суду Харківської області від 31.03.2015 у справі № 922/2818/14, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

За результатами нового розгляду ухвалою господарського суду Харківської області від 24.09.2015 у справі № 922/2818/14 (суддя Присяжнюк О.О.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 (у складі головуючого судді Пуля О.А., суддів Білоусова Я.О., Шевель О.В.), скаргу СВК "Колонтаївський" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задоволено частково, визнано неправомірними постанову про відкриття виконавчого провадження №45556301 від 21.11.2014, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015 та постанову про стягнення виконавчого збору від 13.01.2015 в рамках виконавчого провадження №45556301, винесені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими актами, ПАТ "Перший український міжнародний банк" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального права, зокрема ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки сумою стягнення за рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2014 у даній справі є заборгованість за кредитом у сумі 90 163 812,85 грн, що свідчить про дотримання банком правил підвідомчості при пред'явленні наказу до виконання, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 24.09.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 у справі № 922/2818/14 і прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги СВК "Колонтаївський" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у справі № 922/2818/14 відмовити у повному обсязі.

Від СВК "Колонтаївський" надійшов відзив на касаційну скаргу, вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові акти - без змін.

ДВС та третя особа не скористалися правом, наданим ст.1112 ГПК України, не надали відзив на касаційну скаргу, що в силу положень ст.1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 21.11.2014 постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрито виконавче провадження № 45556301 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 922/2818/14, виданого 10.10.2014, про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу його на прилюдних торгах з встановленням початкової вартості реалізації у розмірі 439148,00 грн для задоволення вимог стягувача за договором кредиту у сумі 90 163 812,85грн.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 13.01.2015 ВП № 45556301 було накладено арешт на зерносушарку SUKUP TE2011, інвентарний номер: 15, 2010 року виготовлення, розташовану за адресою: Харківська область, Краснокутський район, с. Колонтаїв, вул. Леніна, 95, що належить СВК "Колонтаївський", у межах суми звернення стягнення 90 163 812,85 грн. Постановою від 13.01.2015 ВП № 45556301 про стягнення виконавчого збору стягнуто з боржника - СВК "Колонтаївський" виконавчий збір у розмірі 90 163 81,28 грн.

За результатами розгляду скарги, на підставі ст.ст. 1, 6, 20, 21, 26, 28, 52, 57 Закону України "Про виконавче провадження", суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість скарги СВК "Колонтаївський", з огляду на те, що сумою стягнення за рішенням господарського суду Харківської області від 24.09.2014 у справі №922/2818/14 є вартість предмета застави за договором застави №10-96 від 25.05.2012, укладеним в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №04-598 від 24.02.2011, і звернення стягнення на заставлене майно здійснюється в рахунок погашення заборгованості позичальника - ТОВ "Сінтал Агро Трейд" за кредитним договором в межах вартості заставленого майна, що належить СВК "Колонтаївський". За таких обставин суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2014, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015 та постанова про стягнення виконавчого збору від 13.01.2015 у виконавчому провадженні № 45556301 винесені з порушенням ст.ст. 20, 21, 28, 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

На відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті (п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Однак, як правильно встановлено судами попередніх інстанцій, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України всупереч вимогам ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст.21, ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" відкрито виконавче провадження №45556301 з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області по справі № 922/2818/14, виданого 10.10.2014, оскільки звернення стягнення на предмет застави в рахунок заборгованості за кредитним договором, в забезпечення виконання якого був укладений відповідний договір застави, здійснюється в межах вартості предмета застави, в той час як згідно з наказом господарського суду Харківської області від 10.10.2014 звертається стягнення на предмет застави шляхом продажу на прилюдних торгах з встановленням початкової вартості реалізації у розмірі 439 148,00 грн в рахунок задоволення вимог стягувача за договором кредиту у сумі 90 163 812,85грн.

Отже, колегією суддів касаційної інстанції не приймаються доводи скаржника щодо визначення суми стягнення (зобов'язання) за наказом господарського суду Харківської області по справі № 922/2818/14, виданим 10.10.2014, за сумою основного зобов'язання - кредитного договору, оскільки предметом розгляду даної справи є звернення стягнення на предмет застави в рахунок кредитної заборгованості, а не стягнення такої заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Ураховуючи викладене вище, зважаючи на те, що предметом стягнення за наказом господарського суду Харківської області від 10.10.2014 у справі № 922/2818/14 є передане СВК "Колонтаївський" в заставу майно, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про часткове задоволення скарги СВК "Колонтаївський" та про наявність підстав для визнання неправомірними постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.11.2014, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.01.2015 та постанови про стягнення виконавчого збору від 13.01.2015 в рамках виконавчого провадження №45556301, винесених головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімовою А.Н., як таких, що суперечать нормам ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст.21, ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене та враховуючи, що скаржник в силу ст. 33 ГПК України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та оскільки в силу вимог ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових актів у справі № 922/2818/14.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 та ухвалу господарського суду Харківської області від 24.09.2015 у справі № 922/2818/14 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

С у д д я І.М. Волік

С у д д я С.Р. Шевчук