ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа № 909/832/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Експера б/н від 29.10.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/5166/15 від 11.11.2015 року)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2015 року

у справі № 909/832/15 (суддя Максимів Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Взаємодія, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Експера, м. Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 48000,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 11.01.2016 р.);

від відповідача: не з»явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2015 р. у справі №909/832/15 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестиційна Взаємодія, м. Київ (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Експера, м. Тисмениця, Тисменицький район, Івано-Франківська область (надалі Відповідач) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 48 000,00 грн.

Дане рішення мотивоване тим, що кошти, отримані Відповідачем згідно платіжного доручення №17 від 19.01.2015 р. є такими, що перераховані та зараховані Відповідачу (неналежному отримувачу) без достатніх правових підстав, а відтак позовні вимоги визнано обґрунтованими.

Відповідач - ТОВ «Експера», не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу б/н від 29.10.2015 року (вх. № ЛАГС 01-05/5166/15 від 11.11.2015 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного законодавства та з неповним дослідженням матеріалів та обставин справи, а саме:

Судом, на думку Скаржника, не взято до уваги того, що Позивачем не надано жодного доказу безпідставності отримання коштів, оскільки вважає, що в матеріалах справи наявний рахунок на оплату та оплата здійснена з призначенням платежу. Просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові.

В апеляційній скарзі зазначено, що підприємством буде подано додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Позивач ТОВ «Інвестиційна взаємодія» у відзиві за вих. №10 від 20.11.2015 р. заперечує доводи апеляційної скарги посилаючись на те, що між ТОВ «Інвестиційна взаємодія» та ТОВ «Експера» не існує ніяких договірних зобов»язань , в тому числі і тих , предметом яких є грошові кошти у розмірі 48 000 грн. ТОВ «Інвестиційна взаємодія» не замовляло товар у ТОВ «Експера». Жодних договорів з приводу поставки товару між сторонами не укладалось, не оформлено жодних первинних документів, які свідчили б про наявність між сторонами правовідносин щодо поставки (отримання) товару та здійснення будь-яких господарських операцій. Здійснення ТОВ «Інвестиційна взаємодія» перерахування грошових коштів на адресу Відповідача не може бути кваліфіковане, як укладення господарського договору, оскільки в силу положень ч.2-3 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Відповідно до цього вважає, що немає підстав розцінювати дії сторін по пред»явленню рахунку фактури від 15.01.2015 р. №10 на загальну суму 45230 грн., в т. ч. ПДВ 7553,33 грн. та перерахуванню грошових коштів у сумі 48000 грн. за платіжним дорученням від 19.01.2015 р. №17, як взаємне волевиявлення сторін, спрямоване на настання певних правових наслідків та укладення усного правочину, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо всіх суттєвих умов для такого виду угод, зокрема, не визначений обсяг, асортимент товару, тощо, що також виключає можливість виконання правочину сторонами в момент його вчинення. Відповідно до цього, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.11.2015 р. поновлено строк ТОВ «Експера» на подання апеляційної скарги б/н від 29.10.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5166/15 від 11.11.2015 р.) на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2015 р. у справі №909/832/15 (а.с.44-45).

Ухвалою суду від 13.11.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Експера б/н від 29.10.2015 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5166/15 від 11.11.2015 р.) на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2015 р. у справі № 909/832/15 та призначено до розгляду в судове засідання на 23.11.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.46).

За клопотання Скаржника розгляд справи в судовому засіданні 23.11.2015 р. відкладено на 14.12.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.78-79).

В подальшому 14.12.2015 р. за клопотанням представника Скаржника повторно відкладено розгляд справи в судове засідання на 21.01.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (а.с.84-85).

21.01.2016 р. втретє подано представником Скаржника клопотання про відкладення розгляду справи в зв»язку з погіршенням здоров»я.

Відтак, судовою колегією з метою повного та всестороннього дослідження всіх матеріалів та обставин справи в забезпечення рівності сторін, розгляд справи 21.01.2016 р. відкладено в судове засідання на 02.02.2016 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів Гриців В.М. та Кордюк Г.Т.(а.с.93-94).

В судове засідання 02.02.2016 р. з»явився представник Позивача. Відповідач участі уповноваженого представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 21.01.2016 р., що підтверджується штампом суду на звороті останньої.

Станом на 02.02.2016 р. додаткових доказів та клопотань про відкладення розгляду справи не поступало, а відтак судова колегія ухвалила розглядати справу по наявних у ній матеріалах.

Представник Позивача заперечила доводи апеляційної скарги, з мотивів наведених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника Позивача, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Івано-Франківської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

З обставин справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна Взаємодія" перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Експера" грошові кошти згідно платіжного доручення № 17 від 19 січня 2015 р. в сумі 48 000,00 грн. із зазначенням в реквізиті "призначення платежу" - "за товар, згідно р/ф №10 від 16 січня 2015р., в т.ч. ПДВ 20% 8000,00" (а.с.9)

Однак, Позивач стверджує в позовній заяві, що перерахування зазначених коштів здійснено безпідставно, оскільки жодних договорів з приводу поставки товару між сторонами не укладалось.

Відтак, 26 березня 2015 р. Позивачем направлено на адресу Відповідача вимогу вих. № 7 від 26 січня 2015 р. про повернення на протязі семи днів з моменту отримання вимоги, помилково сплачених грошових коштів в сумі 48000,00 грн.(а.с.10), яка залишена Відповідачем без реагування.

При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду керувалась наступним.

У відповідності до вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Змістом даних зобов'язань є обов'язок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути це майно потерпілому. Таке ж зобов'язання виникає і в тому разі, коли підстава, на якій майно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України).

Відтак, обов'язковою умовою, з якою законодавець пов'язує виникнення даного виду зобов'язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте або збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи правочином, тобто коли мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття чи збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Враховуючи вищенаведене, для підтвердження факту здійснення будь-якої господарської операції необхідна наявність первинних документів, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги, між сторонами не укладено будь-яких договорів, не оформлено жодних первинних документів, які б свідчили про наявність між ними правовідносин щодо поставки (отримання) товару та здійснення будь-яких господарських операцій.

Спірні кошти перераховані Позивачем платіжним дорученням №17 від 19 січня 2015 р., за товар згідно р/ф №10 від 16 січня 2015 р., однак ні рахунку №10 , ні пояснень щодо ідентифікації товару, вказаному в рахунку суду не надано.

Згідно п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N22 - кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Відповідно до Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" N 2346-III від 05.04.2001 р., помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що кошти, отримані Відповідачем згідно платіжного доручення № 17 від 19 січня 2015 р. є такими, що перераховані та зараховані Відповідачу - неналежному отримувачу без достатніх правових підстав, а відтак правомірно задоволено позовні вимоги.

Відповідач оскаржуючи рішення в апеляційній скарзі не вказує які саме норми законодавства порушив суд і не наводить обставин які б слугували підставою для скасування рішення. Крім цього, в апеляційній скарзі вказує, про подання доповнень до неї, однак такі ним не були подані.

У відповідності до вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33,34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.09.2015 р. у справі №909/832/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Експера б/н від 29.10.2015 р. - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 03.02.2016 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Судді Гриців В.М.

ОСОБА_1