РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016Справа №910/30982/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат»
Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-К»
простягнення 2831162 грн. 27 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Григорєва К.Є. - представник за довіреністю № 12 від 12.11.2015;

Івасюк А.О. - представник за довіреністю № 12 від 12.11.2015;

від відповідача 1: Юхно К.О. - представник за довіреністю № 3/ВК від 04.01.2016;

від відповідача 2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

08.12.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» про стягнення 286639 грн. 30 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що 30.03.2014 між ним та відповідачем 1 було укладено Договір купівлі-продажу № 30/03-2014, відповідно до умов якого позивач поставив відповідачу 1 товар на загальну суму 1967500 грн. 00 коп. При цьому, умовами вказаного договору сторони погодили, що відповідач 1 зобов'язаний здійснити попередню оплату у розмірі 30% від вартості поставленого товару, тобто, враховуючи суму поставленого позивачем товару (1967500 грн. 00 коп.) відповідач 1 повинен був сплатити позивачу попередню оплату у розмірі 590250 грн. 00 коп. Однак, як стверджує позивач, відповідач 1 сплатив позивачу попередню оплату у розмірі 303610 грн. 70 коп., у зв'язку з чим у відповідача 1 виникла заборгованість у розмірі 286639 грн. 30 коп.

Крім того, позивач зазначив, що 30.03.2014 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» було укладено Договір поруки № 30/03/2014-ПР, предметом якого є зобов'язання відповідача 2 перед позивачем солідарно відповідати за виконання відповідачем 1 зобов'язання перед позивачем за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014. При цьому, вказаним договором поруки встановлений обсяг відповідальності відповідача 2 у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 грошові кошти у розмірі 276639 грн. 30 коп. та з відповідача 2 грошові кошти у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2015 порушено провадження у справі № 910/30982/15 та розгляд справи призначено на 25.12.2015.

25.12.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача 1 суму основного боргу у розмірі 1653889 грн. 30 коп., 307712 грн. 37 коп. пені, 56309 грн. 97 коп. 3% річних та 803250 грн. 63 коп. інфляційних втрат, а з відповідача 2 суму основного боргу у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Обгрунтовуючи вказану заяву позивач зазначив, що він поставив відповідачу 1 товар на загальну суму 1967500 грн. 00 коп., тоді як відповідач 1 сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 303610 грн. 70 коп., у зв'язку з чим у відповідача 1 виникла заборгованість у розмірі 1663889 грн. 30 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем 1 обов'язку зі сплати суми попередньої оплати у розмірі 30% від вартості поставленого товару, а також у зв'язку з простроченням оплати всієї вартості товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 1 пеню у розмірі 307712 грн. 37 коп. за загальний період нарахування з 09.12.2014 по 28.06.2015, 3% річних у розмірі 56309 грн. 97 коп. за загальний період з 02.06.2014 по 08.12.2015 та інфляційні втрати у розмірі 803250 грн. 63 коп. за загальний період нарахування з червня 2014 року по листопад 2015 року.

При цьому, з огляду на те, що відповідач 2 є поручителем за Договором поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 та солідарно відповідає за виконання відповідачем 1 зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, позивач просив суд стягнути з відповідача 2 суму основного боргу у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Розглянувши у судовому засіданні 25.12.2015 подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову, суд прийняв її до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 29.01.2016.

26.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшла заява про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки між позивачем та відповідачем укладено угоду про передачу спору на вирішення третейського суду.

29.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові заперечення на заяву відповідача 1 про припинення провадження у справі.

29.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 зазначив, що умовами Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 визначено, що покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від оплати товару, окрім першого платежу, внаслідок чого ціна на товар зменшується на 70%, у випадку якщо використання товару не призвело до показників, зазначених у Додатку № 3 до договору. Відповідач 1 стверджує, що придбаний у позивача товар (мінеральні добрива) виявився неефективним та не призвів до показників, зазначених у Додатку № 3 до договору, у зв'язку з чим відповідач 1 скористався своїм правом в односторонньому порядку відмовитись від оплати товару, окрім першого платежу, передбаченого договором, внаслідок чого ціна на товар зменшилась на 70%. За таких обставин, відповідач 1 стверджує, що у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача 1 70% вартості товару та нарахованих відповідних пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 08.02.2016.

05.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 зазначив, що 22.06.2015 отримав від позивача вимогу про сплату заборгованості. Крім того, відповідач 2 просив суд розглянути позовні вимоги на підставі наданих сторонами доказів та за відсутності представника відповідача 2.

05.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення та заперечення на відзив відповідача 1, в яких позивач заперечив проти задоволення клопотання відповідача 1 про припинення провадження у справі; зазначив, що строк дії поруки встановлений до 30.12.2017 (відповідно до п. 7.2 договору поруки); та зауважив щодо безпідставності доводів відповідача 1 щодо односторонньої відмови від оплати 70% вартості поставленого товару у зв'язку з необґрунтованістю тверджень відповідача 1 стосовно неефективності товару (мінеральних добрив).

Представники позивача у судовому засіданні 08.02.2016 надали усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні 08.02.2016 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

Представник відповідача 2 у судове засідання 08.02.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 05.02.2016, просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача 2, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 206, яке знаходиться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 08.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

30.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» (продавець) укладено Договір купівлі-продажу № 30/03-2014, відповідно до умов якого продавець передає покупцю у власність, а покупець приймає у власність та зобов'язується оплатити мінеральне добриво (мікроелементний комплекс) «Аватар 1», ТУ У 24.11:2010, посвідчення про державну реєстрацію серії А № 04115. Кількість, ціна, строки та умови поставки кожної партії товару визначаються в додатках до даного договору, які є невід'ємною його частиною.

Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 повна вартість договору визначається на підставі цін, погоджених сторонами, в додатках до цього договору. Строки поставки обумовлюються окремо на кожну партію товару в додатках до даного договору.

Додатком № 2 до Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 сторони визначили, що продавець передає у власність покупця протягом 2014 року товар, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар у кількості, номенклатурі, ціні, строках та умовах поставки, а саме: мікродобрива «Аватар-1», кількість товару - 4000,00 літрів, ціна за 1 літр, з ПДВ, - 500,00 грн., умови поставки - EXW, склад продавця, загальна сума з ПДВ - 2000000,00 грн.

Пунктом 1 вказаного Додатку сторони визначили, що загальна орієнтовна вартість товару складає 2000000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 3 Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 умови оплати - 30% передоплати, що складає 600000 грн. 00 коп. згідно з наданим рахунком. Залишок вартості товару сплачується за таким графіком: 25%, що складає 500000 грн. 00 коп. - до 30.10.2014; 25%, що складає 500000 грн. 00 коп. - до 30.11.2014, 20%, що складає 400000 грн. 00 коп. - до 30.12.2014.

Відповідно до п. 2.1 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 для отримання товару покупець надає продавцю письмову заявку, яка повинна містити бажаний обсяг товару (кількість) та строк передачі, що складає від 5 до 10 робочих днів з дати направлення заявки. Продавець приймає заявку до виконання та зобов'язаний передати погоджену у заявці партію товару покупцю в строк не пізніше вказаного в додатках до цього договору.

Згідно з п. 2.2 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 покупець бере на себе зобов'язання прийняти товар від продавця та здійснити оплату в строк та порядку, вказаному в додатках.

Згідно з п. 4.1 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 покупець здійснює оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок продавця, на підставі виставлених рахунків продавця, в строки та на умовах згідно з додатками до даного договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 ціна одного літру товару (включаючи упаковку) та загальна вартість товару вказана в додатках до даного договору.

Згідно з п. 6.4 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 покупець приймає та перевіряє товар за кількістю та якістю в місці отримання товару. Товар вважається прийнятим покупцем за кількістю - у відповідності до специфікації вантажу (пакувальним листом, накладної, актом прийому-передачі товару), а за якістю - на підставі відповідних сертифікатів заводу-виробника.

Відповідно до п. 6.7 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 для отримання товару представник покупця зобов'язаний надати продавцю довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Згідно з п. 7.3 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 перехід права власності відбувається за датою виписування видаткової накладної, акта прийому-передачі товару.

Згідно з п. 10.3 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 даний договір набирає юридичної сили з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2014, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем 1 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Обгрунтовуючи позовні вимоги (в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміни предмету позову) позивач зазначив, що він поставив відповідачу 1 товар на загальну суму 1967500 грн. 00 коп., тоді як відповідач 1 сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 303610 грн. 70 коп., у зв'язку з чим у відповідача 1 виникла заборгованість у розмірі 1663889 грн. 30 коп. Крім того, у зв'язку з простроченням виконання відповідачем 1 обов'язку зі сплати суми попередньої оплати у розмірі 30% від вартості поставленого товару, а також у зв'язку з простроченням оплати всієї вартості товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 1 пеню у розмірі 307712 грн. 37 коп. за загальний період нарахування з 09.12.2014 по 28.06.2015, 3% річних у розмірі 56309 грн. 97 коп. за загальний період з 02.06.2014 по 08.12.2015 та інфляційні втрати у розмірі 803250 грн. 63 коп. за загальний період нарахування з червня 2014 року по листопад 2015 року.

26.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшла заява про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки між позивачем та відповідачем укладено угоду про передачу спору на вирішення третейського суду.

Так, згідно з п. 9.2 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 в разі, якщо сторони не можуть дійти згоди, всі спори та суперечки підлягають передачі на розгляд та вирішення у третейський суд при Полтавській торгово-промисловій палаті у складі одного судді із застосуванням Регламенту третейського суду при Полтавській торгово-промисловій палаті.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому Законом України «Про третейські суди», для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин. Третейська угода - це угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом (ст. 2 Закону України «Про третейські суди»).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) встановлено, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (стаття 17 ЦПК України, стаття 12 ГПК України, стаття 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (частина п'ята статті 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (частина друга статті 22, стаття 64 Конституції України).

Одним зі способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Згідно з п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року № 18 припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1 частини першої статті 80 ГПК, якщо при розгляді справи буде встановлено, що: справа зі спору непідвідомча господарському суду (стаття 12 ГПК); є письмова угода сторін про передачу спору на вирішення третейського суду (пункт 5 частини першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони вправі укласти як до, так і після порушення провадження у справі. В останньому випадку провадження підлягає припиненню з посиланням на зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду укладено до порушення провадження у справі, то: у разі коли відповідач не заперечує проти розгляду справи саме господарським судом, спір підлягає вирішенню останнім; у випадку якщо відповідач з посиланням на згадану угоду, яка є чинною, не визнавалася недійсною і може бути виконана, наполягає на вирішенні спору саме третейським судом, господарський суд має припинити провадження у справі на підставі пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

При цьому, доводи позивача про обмеження третейським застереженням, викладеним у Договорі купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, його вільного вибору та права звертатися за захистом своїх порушених прав до господарського суду не приймаються судом, оскільки третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав (аналогічна правова позиція викладена у п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року № 18).

Крім того, третейська угода є договором, виконання якого сторонами є обов'язковим в силу приписів ст. 629 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищенаведене, оскільки сторони погодили договірну умову про передання спорів, які можуть виникнути з Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 на розгляд третейського суду при Полтавській торгово-промисловій палаті, враховуючи, що відповідач 1 заперечує проти розгляду спору господарським судом, та сторонами не надано суду будь-яких відомостей щодо визнання третейського застереження, викладеного в договорі, недійсним або неможливості його виконання, а також з огляду на встановлені обставини, що вказана третейська угода не суперечить положенням Закону України «Про третейські суди» в частині підвідомчості спорів, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання відповідача 1 про припинення провадження у справі та наявності підстав для припинення провадження у справі № 910/30982/15 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» про стягнення суми основного боргу у розмірі 1653889 грн. 30 коп., пені у розмірі 307712 грн. 37 коп., 3% річних у розмірі 56309 грн. 97 коп. та інфляційних втрат у розмірі 803250 грн. 63 коп.

Що стосується позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» про стягнення суми основного боргу за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 у розмірі 10000 грн. 00 коп., суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 30.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» (поручитель) укладено Договір поруки № 30/03/2014-ПР, предметом якого є зобов'язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, а саме: зобов'язання боржника перед кредитором по сплаті за поставлену продукцію у кількості, асортименті, по ціні та в строки, передбачені положеннями основного договору; зобов'язання боржника перед кредитором по сплаті пені відповідно до п. 8.1 основного договору та інших законодавчо встановлених штрафних санкцій.

Враховуючи, що позов до відповідача 2 пред'явлений у зв'язку з наявністю підстав для солідарної відповідальності з боржником (відповідачем 1), з огляду на укладення Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014, за яким забезпечено виконання зобов'язання за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, суд дійшов висновку щодо необхідності встановлення факту виконання зобов'язань сторонами (позивачем та відповідачем 1) за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 та, відповідно, факту наявності заборгованості у відповідача 1 перед позивачем.

Судом встановлено, що на підставі укладених між позивачем та відповідачем 1 специфікацій (належним чином засвідчені копії долучено позивачем до позовної заяви) за період з 30.05.2014 по 14.07.2014 позивач поставив відповідачу 1 узгоджений між сторонами товар (мікродобриво «Аватар 1») на загальну суму 1967500 грн. 00 коп., що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви належним чином засвідченими копіями накладних та актів (з посиланням на Договір купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014), а саме: накладної № 32 від 30.05.2014 на суму 260000 грн. 00 коп. та акту № 30/05 приймання-передачі продукції від 30.05.2014; накладної № 33 від 30.05.2014 на суму 240000 грн. 00 коп. та акту № 31/05 приймання-передачі продукції від 30.05.2014; накладної № 34 від 14.06.2014 на суму 265000 грн. 00 коп. та акту № 14/06 приймання-передачі продукції від 14.06.2014; накладної № 36 від 23.06.2014 на суму 802500 грн. 00 коп. та акту № 23/06 приймання-передачі продукції від 23.06.2014; накладної № 39 від 08.07.2014 на суму 300000 грн. 00 коп. та акту № 08/07 приймання-передачі продукції від 08.07.2014; накладної № 41 від 14.07.2014 на суму 100000 грн. 00 коп. та акту № 14/07 приймання-передачі продукції від 14.07.2014.

Вказані накладні та акти приймання-передачі продукції підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Крім того, позивачем долучено до позовної заяви копії рахунків-фактур, які були виставлені відповідачу 1 для оплати товару, та які зазначені у вищевказаних накладних, на підставі яких здійснювалась поставка товару за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, копії товарно-транспортних накладних, а також копії довіреностей на отримання матеріальних цінностей відповідача 1.

Відповідно до п. 3 Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 умови оплати - 30% передоплати, що складає 600000 грн. 00 коп. згідно з наданим рахунком. Залишок вартості товару сплачується за таким графіком: 25%, що складає 500000 грн. 00 коп. - до 30.10.2014; 25%, що складає 500000 грн. 00 коп. - до 30.11.2014, 20%, що складає 400000 грн. 00 коп. - до 30.12.2014.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання. При зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Таким чином, беручи до уваги умову, викладену у п. 3 Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, про обов'язок відповідача 1 сплатити позивачу суму попередньої оплати у розмірі 30% вартості товару та відсутність встановленого строку здійснення відповідачем 1 такої оплати, враховуючи факт поставки товару позивачем та приписи ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що відповідач 1 повинен був сплатити позивачу попередню оплату у розмірі 30% вартості товару, поставленого за кожною накладною, не пізніше дня відповідної поставки: а саме 30.05.2014 - сплатити грошові кошти у розмірі 78000 грн. 00 коп. (30%) вартості товару, поставленого за накладною № 32 від 30.05.2014, 30.05.2014 - 72000 грн. 00 коп. (30%) вартості товару, поставленого за накладною № 33 від 30.05.2014, 14.06.2014 - 79500 грн. 00 коп. (30%) вартості товару, поставленого за накладною № 34 від 14.06.2014, 23.06.2014 - 240750 грн. 00 коп. (30%) вартості товару, поставленого за накладною № 36 від 23.06.2014, 08.07.2014 - 90000 грн. 00 коп. (30%) вартості товару, поставленого за накладною № 39 від 08.07.2014, та 14.07.2014 - 30000 грн. 00 коп. (30%) вартості товару, поставленого за накладною № 41 від 14.07.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, зважаючи на встановлені у п. 3 Додатку № 2 до Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, розміри та строки оплати відповідачем 1 залишку вартості товару, суд дійшов висновку, що відповідач 1 повинен був сплатити позивачу в строк до 30.10.2014 грошові кошти у розмірі 65000 грн. 00 коп. (25%) вартості товару, поставленого за накладною № 32 від 30.05.2014; грошові кошти у розмірі 60000 грн. 00 коп. (25%) вартості товару, поставленого за накладною № 33 від 30.05.2014; грошові кошти у розмірі 66250 грн. 00 коп. (25%) вартості товару, поставленого за накладною № 34 від 14.06.2014; грошові кошти у розмірі 200625 грн. 00 коп.(25%) вартості товару, поставленого за накладною № 36 від 23.06.2014; грошові кошти у розмірі 75000 грн. 00 коп.(25%) вартості товару, поставленого за накладною № 39 від 08.07.2014 та грошові кошти у розмірі 25000 грн. 00 коп.(25%) вартості товару, поставленого за накладною № 41 від 14.07.2014.

Також, відповідач 1 повинен був в строк до 30.11.2014 сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 65000 грн. 00 коп. (25%) вартості товару, поставленого за накладною № 32 від 30.05.2014; грошові кошти у розмірі 60000 грн. 00 коп. (25%) вартості товару, поставленого за накладною № 33 від 30.05.2014; грошові кошти у розмірі 66250 грн. 00 коп. (25%) вартості товару, поставленого за накладною № 34 від 14.06.2014; грошові кошти у розмірі 200625 грн. 00 коп.(25%) вартості товару, поставленого за накладною № 36 від 23.06.2014; грошові кошти у розмірі 75000 грн. 00 коп.(25%) вартості товару, поставленого за накладною № 39 від 08.07.2014 та грошові кошти у розмірі 25000 грн. 00 коп.(25%) вартості товару, поставленого за накладною № 41 від 14.07.2014.

При цьому, решту частину залишку вартості товару, що становить 20%, відповідач 1 повинен був сплатити позивачу в строк до 30.12.2014, а саме 52000 грн. 00 коп. (20%) вартості товару, поставленого за накладною № 32 від 30.05.2014; 48000 грн. 00 коп. (20%) вартості товару, поставленого за накладною № 33 від 30.05.2014; 53000 грн. 00 коп. (20%) вартості товару, поставленого за накладною № 34 від 14.06.2014; 160500 грн. 00 коп. (20%) вартості товару, поставленого за накладною № 36 від 23.06.2014; 60000 грн. 00 коп. (20%) вартості товару, поставленого за накладною № 39 від 08.07.2014 та 20000 грн. 00 коп. (20%) вартості товару, поставленого за накладною № 41 від 14.07.2014.

Судом встановлено, що відповідач 1 неналежним чином виконав свій обов'язок за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, сплативши позивачу грошові кошти у розмірі 303610 грн. 70 коп., що підтверджується долученими позивачем до позовної заяви належним чином засвідченими копіями банківських виписок, з яких вбачається, що 07.07.2014 відповідач 1 сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 100000 грн. 00 коп., 18.07.2014 - грошові кошти у розмірі 50000 грн. 00 коп., 18.08.2014 - грошові кошти у розмірі 50000 грн. 00 коп., 03.09.2014 - грошові кошти у розмірі 60000 грн. 00 коп., 30.09.2014 - грошові кошти у розмірі 43610 грн. 70 коп.

Сплачені позивачем грошові кошти були зараховані в рахунок погашення заборгованості з оплати товару, поставленого за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, зокрема, в рахунок погашення 30% попередньої оплати (відповідно до розрахунку позовних вимог), та між позивачем та відповідачем 1 відсутній спір щодо правильності здійснених позивачем зарахувань.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач поставив відповідачу 1 товар на загальну суму 1967500 грн. 00 коп., а відповідач 1 сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 303610 грн. 70 коп., у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1663889 грн. 30 коп.

Що стосується тверджень відповідача 1, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо неналежної якості товару, поставленого позивачем, суд зазначає наступне.

Так, 29.01.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 зазначив, що умовами Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 визначено, що покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від оплати товару, окрім першого платежу, внаслідок чого ціна на товар зменшується на 70%, у випадку якщо використання товару не призвело до показників, зазначених у Додатку № 3 до договору. Відповідач 1 стверджує, що придбаний у позивача товар (мінеральні добрива) виявився неефективним та не призвів до показників, зазначених у Додатку № 3 до договору, у зв'язку з чим відповідач 1 скористався своїм правом в односторонньому порядку відмовитись від оплати товару, окрім першого платежу, передбаченого договором, внаслідок чого ціна на товар зменшилась на 70%. За таких обставин, відповідач 1 стверджує, що у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача 1 70% вартості товару та нарахованих відповідних пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2.3 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 продавець зобов'язаний передати разом із товаром наступні документи: посвідчення про реєстрацію товару; інструкцію із застосування товару; сертифікат якості товару. Продавець гарантує якість та ефективність товару, що є істотною умовою договору.

Відповідно до п. 2.4 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 покупець зобов'язаний повідомити продавця про дати проведення збирання врожаю с/г продукції, вирощеної із застосуванням товару, за результатами якого визначається ефективність товару.

Відповідно до п. 8.4 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 продавець відповідає за якість товару у процесі його використання за цільовим призначенням. За домовленістю сторін використання товару повинно призвести до досягнення показників, вказаних у Додатку № 3 до цього договору (умови та показники, що підтверджують ефективність препарату «Аватар-1»), що свідчитиме про належну якість товару. У випадку недосягнення вказаних показників - покупець вправі в односторонньому порядку відмовитись від оплати товару, окрім першого платежу, передбаченого цим договором, внаслідок чого ціна товару зменшується на 70%.

Згідно з п. 8.4 Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 в тому разі, якщо представники покупця не допустять представників продавця до участі у роботі комісії з визначення фактичної врожайності під час збирання врожаю, покупець сплачує повну вартість товару не зважаючи на умови, визначені у п. 8.4 цього договору.

Додатком № 3 до Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 сторони визначили умови та показники, що підтверджують ефективність препарату «Аватар 1».

Зокрема, сторони зазначили, що середньозважена прибавка врожайності по кожній із культур визначається комісійно за участю представників покупця та продавця під час збирання врожаю на кожному окремому полі шляхом визначення показників кількості та якості врожаю (вологість, вага) приладами, встановленими на комбайні покупця. Врожайність на кожному полі порівнюється із врожайністю на контрольній ділянці. Контрольна ділянка визначається як смуга шириною у два проходи оприскувача без препарата «Аватар 1». Розташування контрольної ділянки на полі визначається представниками покупця та продавця. Обробка контрольної ділянки проводиться у присутності представника продавця.

Остаточний розрахунок по оплаті вартості препарату «Аватар 1» буде здійснений за умови, якщо за результатами його застосування під час збирання врожаю буде встановлена достовірна рентабельна прибавка (збільшення) врожаю культури, вирощеної із застосуванням цього препарату. Прибавка має складати не менше двократної вартості препарату з урахуванням кінцевої вартості препарату, та з урахуванням ринкових (біржових) цін на відповідну с/г продукцію станом на 31.10.2014.

Враховуючи вищевикладені положення Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, суд дійшов висновку, що ефективність товару (мікродобрива «Аватар 1») визначається за участю обох сторін договору (покупця, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат», і продавця, Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар») комісійно за участю представників покупця та продавця під час збирання врожаю на кожному окремому полі шляхом визначення показників кількості та якості врожаю (вологість, вага).

При цьому, покупець зобов'язаний повідомити продавця про дати проведення збирання врожаю с/г продукції, вирощеної із застосуванням товару, за результатами якого визначається ефективність товару.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, відповідачем 1 не доведено суду належними та допустимими доказами, що придбаний у позивача товар (мікродобрива «Аватар 1») є неефективним, оскільки долучені відповідачем 1 до матеріалів справи копії актів обстеження полів та актів визначення ефективності препарату «Аватар 1» складені представниками позивача та представниками інших підприємств, а не між позивачем (продавцем) та відповідачем 1 (покупцем), з огляду на що суд не приймає у якості належних та допустимих доказів щодо неефективності препарату «Аватар 1» подані відповідачем 1 копії вказаних актів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що твердження відповідача 1, що у зв'язку з неефективністю товару (препарату «Аватар 1») у нього виникло право в односторонньому порядку відмовитись від оплати товару, окрім першого платежу, передбаченого Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, внаслідок чого ціна товару зменшується на 70%, є необгрунтованими та безпідставними.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач поставив відповідачу 1 товар на загальну суму 1967500 грн. 00 коп., а відповідач 1 сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 303610 грн. 70 коп., у відповідача 1 виникла заборгованість (сума основного боргу) у розмірі 1663889 грн. 30 коп.

Крім того, вказаний розмір заборгованості відображений у підписаних та скріплених печатками уповноваженими представниками сторін актах звірки розрахунків, копії яких долучено позивачем до позовної заяви та до матеріалів справи через канцелярію суду 05.02.2016.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» у розмірі 1663889 грн. 30 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем 1 не були спростовані, зокрема, відповідачем 1 не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 1663889 грн. 30 коп.

Судом встановлено, що 30.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» (поручитель) укладено Договір поруки № 30/03/2014-ПР, предметом якого є зобов'язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, а саме: зобов'язання боржника перед кредитором по сплаті за поставлену продукцію у кількості, асортименті, по ціні та в строки, передбачені положеннями основного договору; зобов'язання боржника перед кредитором по сплаті пені відповідно до п. 8.1 основного договору та інших законодавчо встановлених штрафних санкцій.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 поручитель відповідає солідарно за зобов'язаннями боржника перед кредитором, що витікають з основного договору, але в будь-якому випадку розмір відповідальності не повинен перевищувати розміру забезпечуваного зобов'язання, зазначеного у п. 3 цього договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання за основним договором у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань боржником згідно з основним договором у сумі, що дорівнює 10000 грн. 00 коп.

Згідно з п. 7.1 Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за основним договором.

Згідно з п. 7.2 Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 порука припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з моменту настання строку виконання зобов'язань за основним договором не висуне вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно з ч. 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умова Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 про його дію до повного виконання зобов'язань за основним договором (п. 7.1 договору) не свідчить про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14.

Разом з тим, згідно з п. 7.2 Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з моменту настання строку виконання зобов'язань за основним договором не висуне вимоги до поручителя.

Враховуючи положення п. 7.2 договору поруки, суд дійшов висновку, що у ньому сторони встановили строк дії поруки, зазначивши, що порука припиняється, якщо кредитор протягом 3-х років з моменту настання строку виконання зобов'язань за основним договором не висуне вимоги до поручителя.

Таким чином, враховуючи встановлені судом строки виконання відповідачем 1 основного зобов'язання (строки сплати вартості товару), передбачені Додатком № 2 від 30.03.2014 до Договору купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, суд дійшов висновку, що станом на дату розгляду справи у суді порука за Договором поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 не є припиненою.

Крім того, 05.02.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 зазначив, що 22.06.2015 отримав від позивача вимогу про сплату заборгованості на підставі укладеного між сторонами Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки № 30/03/2014-ПР від 30.03.2014 поручитель (відповідач 2) відповідає за виконання відповідачем 1 зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014, а саме: за зобов'язаннями боржника перед кредитором по сплаті за поставлену продукцію у кількості, асортименті, по ціні та в строки, передбачені положеннями основного договору (тобто, за зобов'язаннями зі сплати суми основного боргу); за зобов'язаннями боржника перед кредитором по сплаті пені відповідно до п. 8.1 основного договору та інших законодавчо встановлених штрафних санкцій.

Як вбачається з прохальної частини заяви про збільшення розміру позовних вимог та зміну предмету позову, яка прийнята судом, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 суму основного боргу за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 у розмірі 10000 грн. 00 коп. (обсяг відповідальності відповідача 2 відповідно до п. 3.1 договору поруки).

Як встановлено судом, сума основного боргу відповідача 1 за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 становить 1663889 грн. 30 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» про стягнення суми основного боргу у розмірі 10000 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд не досліджує позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також не встановлює обґрунтованість наданих позивачем розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв'язку з простроченням виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за Договором купівлі-продажу № 30/03-2014 від 30.03.2014 щодо оплати товару, оскільки суд дійшов висновку про необхідність припинення провадження в частині позову до відповідача 1 про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, а до відповідача 2 позивач заявляє позовні вимоги виключно щодо стягнення суми основного боргу.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (з урахуванням загального обсягу заявлених позовних вимог до відповідача 1 та відповідача 2).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, у випадку подання позивачем клопотання про повернення суми судового збору у зв'язку з припиненням провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача 1, позивачу буде повернутий з Державного бюджету України сплачений судовий збір у цій частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, п. 5 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-К» (03148, м. Київ, вул. Героїв Космосу, буд. 17-А; ідентифікаційний код: 21536667) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 84; ідентифікаційний код: 37033728) суму основного боргу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 150 (сто п'ятдесят) грн. 00 коп.

3. Припинити провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Аватар» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» суми основного боргу у розмірі 1653889 грн. 30 коп., пені у розмірі 307712 грн. 37 коп., 3% річних у розмірі 56309 грн. 97 коп. та інфляційних втрат у розмірі 803250 грн. 63 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.02.2016

Суддя І.М. Отрош