ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 лютого 2016 року Справа № 53/324-08

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Могил С.К. (доповідач), Борденюк Є.М., Кривда Д.С.,
перевіривши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євроконсалтингінвестбуд-груп 2" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 у справі № 53/324-08 господарського суду Харківської області
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Євроконсалтингінвестбуд- груп 2"
доприватного підприємства "Руно"
треті особи:1) комунальний заклад охорони здоров'я "Харківська міська косметологічна лікарня", 2) Харківська міська рада
провизнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено вимоги до форми та змісту касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання касаційної скарги на рішення суду (в чинній редакції Закону № 3674-VI) ставка судового збору складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна, зокрема і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 2 ст. 54 і ст. 55 Господарського процесуального кодексу України такий обов'язок покладається на позивача.

Предметом спору у даній справі є визнання права власності на нерухоме майно, а тому, в даному випадку, розмір судового збору, що має бути сплачений при касаційному оскарженні постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2015, обраховується від ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви і яка визначається виходячи з вартості такого майна.

З метою сплати судового збору у встановленому законом розмірі, заявник має визначати розмір судового збору виходячи з ринкової вартості майна, право власності на яке є предметом позовних вимог, оскільки саме ринкова вартість майна є найбільш точним та адекватним показником цінності такого майна для особи, що звертається з позовними вимогами про визнання права власності на таке майно або їх заперечує.

Враховуючи те, що заявником касаційної скарги не обґрунтовано розмір судового збору з урахуванням зазначеного вище, а у суду, на відміну від скаржника, відсутня можливість встановити дійсну вартість спірного майна, як відсутні і підстави для можливого призначення відповідної судової експертизи для визначення цієї вартості, то сума сплаченого судового збору у розмірі 1 218 грн. оцінюється судом як така, що не відповідає встановленому законом розміру, а тому касаційна не приймається до розгляду і повертається судом на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне додатково зазначити, що станом на час звернення до суду першої інстанції з позовом, із заяв і скарг, що подавалися, сплачувалося державне мито, розмір якого встановлювався Декретом Кабінету Міністрів України "Про державне мито" і згідно з роз'ясненнями, викладеними в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 цей розмір не підлягає перерахунку відповідно до нових ставок, визначених Законом № 3674-VI.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Євроконсалтингінвестбуд-груп 2" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.11.2015 у справі № 53/324-08 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Борденюк Є.М.

Кривда Д.С.