РІШЕННЯ

01 лютого 2016 року Справа № 913/1201/15

Провадження № 6/913/1201/15

За позовом Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 31 116 грн. 90 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Жданова Е.А.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01 лютого 2014 року №1157 в розмірі 31 116 грн. 90 коп., в тому числі: основний борг в розмірі 14 886 грн. 60 коп., пеня в розмірі 11 226 грн. 28 коп., три відсотки річних у розмірі 380 грн. 16 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 623 грн. 86 коп.

Сторони не скористались належними їм процесуальними правами на прийняття участі повноважних представників для участі в судових засіданнях від 11.01.2016, 01.02.2016, але про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, про що свідчать матеріали справи.

В той же час, позивач в письмових клопотаннях від 29.12.2015 за №06-05/1-236, від 19.01.2016 за №06-05/1-14 просив здійснювати розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи документами, заявлені позовні вимоги підтримав повністю.

Крім того, на виконання вимог ухвали суду позивачем надані письмові пояснення №06/05/1-235 від 28.12.2015, з додатковими доказами, за якими останній, зокрема, зазначає наступне

Відповідно до п.5 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 №630, рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами.

Опалювальний сезон 2013-2014 років завершено на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради "Про завершення опалювального періоду 2013-2014 років" від 25.03.2014 року № 205- 06.04.2015 року, а опалювальний сезон 2014-2015 років завершено на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради "Про завершення опалювального періоду 2014-2015 років" від 06.04.2015 № 178- 06.04.2015.

Згідно з вказаними рішеннями виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 25.03.2014 №205 та від 06.04.2015 №178 останнім днем подачі теплоносія у вигляді гарячої води на централізоване опалення у житловому фонді Сєвєродонецької міської ради є - 06.04.2014 та 06.04.2015, відповідно.

Таким чином, починаючи з 00 години 00 хвилин відповідно 07.04.2014 та 07.04.2015 підприємством здійснюється поступове припинення подачі теплоносія, так як одночасно припинити його подачу технологічно неможливо.

Тобто, фактичне відключення теплових установок у житлових будинках здійснюється поступово на протязі певного часу після прийняття рішення про завершення опалювального сезону, що унеможливлює складання актів про відключення опалення однією датою - 07.04.2014 та 07.04.2015 відповідно.

Отже, згідно з рішеннями виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 25.03.2014 №205 та від 06.04.2015 №178, позивача зобов'язано завершити опалювальні сезони відповідно 07.04.2014 та 07.04.2015, у зв'язку з чим, нарахування за квітень місяць відповідного опалювального сезону здійснюються за шість днів квітня поточного року.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не представив, правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

В ухвалах суду від 14.12.2015, 11.01.2016 явка учасників процесу не визнавалася обов'язковою.

При цьому, відповідачем не заявлялося клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню по спору.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що відсутність представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті і встановленню правової визначеності довкола спірних правовідносин у світлі гарантованого ст. 6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 1950 права на розгляд справи впродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України? якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши фактичні обставини, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2014 року між Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (виконавцем) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (споживачем) було укладено договір №1157 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

У відповідності до предмету вказаного договору виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п.9.1 договір укладається на три роки і набирає чинності з дня його укладення, вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку дії договору однією із сторін не буде письмово заявлено про йього розірвання або необхідність перегляду.

Відповідно до п.1.3 договору характеристика об'єкта надання послуг: опалювальна площа об'єкту 53,8 кв. метрів, адреса об'єкту - АДРЕСА_1, об'єм теплової енергії в межах Q рік = 15,12 Гкал/рік, з максимальним тепловим навантаженням EQ = 0, 0096 Гкал/годину, в тому числі, на гаряче водопостачання (ГВП) Q= 0,0043 Гкал/годину, згідно розрахунку максимального годинного та річного навантаження на опалення наведеного у додатку до договору:

Опалення: Qмакс.= 53,80 м2 х114,2 (питомий показник) х 0,86 х 10-6 = 0, 0053 Гкал/год.

Гаряче водопостачання: Qг.в.сер. = 40 л. х 1кр. Х (55° - 10°) х 10-6 = 0,0018 Гкал/год.

Qг.в.макс. = 2,4 х 0,0018 = 0,043 Гкал/год., Qг.врік = 0,0018 х 8 год. х 350 дн. = 5, 04 Гкал/рік.

Орієнтовно за поточний рік: 15,12 Гкал на 13 620 грн. 06 коп., з урахуванням ПДВ (20%) = 16 344 грн. 08 коп.

Позивач, на виконання умов договору, у опалювальних сезонах 2013-2014 - з 01 лютого 2014 по 06 квітня 2014; 2014-2015 - з 23 жовтня 2014 року по 06 квітня 2015, надав комунальні послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до нежитлового приміщення (магазину промислових товарів) відповідача, що належить останньому на праві власності, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на загальну суму 14 886 грн. 60 коп.

Позивач зазначає, що зазначений житловий будинок обладнаний системою централізованого опалення, яка в свою чергу гідравлічно та теплотехнічно об'єднана з системою опалення нежитлового приміщення відповідача, що разом становить єдину систему централізованого опалення житлового будинку АДРЕСА_3. Технічної можливості відключення окремих приміщень від централізованого опалення у даному житловому будинку не передбачено. На тепловому вводі житлового будинку АДРЕСА_3, встановлений прибор обліку теплової енергії. Приміщення відповідача приладом обліку теплової енергії не обладнано.

Відповідно до розділу 2 договору тарифи на послуги на момент укладення цього договору становлять для потреб інших споживачів (крім населення) - 900,67 гривень за 1 Гкал. (без ПДВ).

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх паказаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від З жовтня 2007 р. №1198, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання у розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

У разі застосування щомісячної системи опалти послуг платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим згідно рахунків, отриманих споживачем самостійно або уповноваженою ним особою (представнико) до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим, у відділі збуту теплової енергії виконавця, що знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, буд. 37.

З дня набрання чинності Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" від 9 липня 2010 р. № 2479-VI, тобто з 22.07.2010 року, тарифи на теплову енергію для суб'єктів природних монополій встановлює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Як свідчать матеріали справи, вартість 1 Гкал теплової енергії, що поставлялась позивачем відповідачу складала:

- з 01.01.2014 по 31.03.2014 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 900,67 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу по підприємству "Про ведення тарифу на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів" від 14.01. 2014 №8, прийнятого на підставі постанови НКРРКП України "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 31.12.2013 №485;

- з 01.04.2014.по 31.05.2014 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1085,63 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу по підприємству "Про ведення тарифу на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів" від 31.03.2014 №53, прийнятого на підставі постанови НКРРКП України "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 31.03.2014 №231;

- з 01.06.2014 по 30.11.2014 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1204,47 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу по підприємству "Про ведення тарифу на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів" від 18.06.2014 №72, прийнятого на підставі постанови НКРРКП України "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 23.05.2014 №587;

- з 01.12.2014 по 28.05.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1455,42 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу по підприємству "Про ведення тарифу на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів" від 10.12.2014 №126, прийнятого на підставі постанови НКРРКП України "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 28.11.2014 №611;

- з 01.03.2015 по 31.03.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 2089,44 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу по підприємству "Про ведення тарифу на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів" від 12.03.2015 №27, прийнятого на підставі постанови НКРРКП України "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 27.02.2015 №266;

- з 01.04.2015 (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1790,15 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу по підприємству "Про ведення тарифу на теплову енергію для бюджетних установ та інших споживачів" від 01.04.2015 №40, прийнятого на підставі постанови НКРРКП України "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ та інших споживачів (крім населення) ДП "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" від 31.03.2015 №1158.

Із матеріалів справи вбачається, що опалювальний сезон 2013-2014 років був розпочатий з 06.10.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради "Про внесення доповнення до рішення виконкому від 01.10.2013 р. № 801 "Про внесення змін до рішення виконкому від 25.09.2013 р. № 777 " Про поетапну подачу тепла на об'єкти охорони здоров'я, дитячі дошкільні заклади, школи, об'єкти житлового фонду, культури, об'єкти сім'ї, молоді та спорту" від 01.10.2013 року № 802 (а. с. 72).

Завершено опалювальний сезон 2013-2014 років 07.04.2014 року на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради "Про завершення опалювального періоду 2013-2014 р.р." від 25.03.2014 р. № 205.

Опалювальний сезон 2014-2015 років був розпочатий з 12.10.2013 року на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради "Про початок опалювального сезону 2014-2015 років" від 10.10.2014 року № 534 (а. с. 74).

Завершено опалювальний сезон 2014-2015 років 06.04.2015 року на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради "Про завершення опалювального періоду 2014-2015 років" від 06.04.2015 року № 178.

Факт постачання теплової енергії у наведених вище опалювальних сезонах до приміщення відповідача підтверджується Актами про включення теплоустановок в даному будинку від 13.10.2013 р. № 000001384, від 23.10.2014 р. № 0159.

Позивачем, на виконання п. 3.1 договору, починаючи з лютого 2014 р., відповідачу були виставлені відповідні рахунки на оплату в загальному розмірі виставлялися відповідачу відповідні рахунки на загальну суму 14 886,60 грн.

Також, з метою спонукання відповідача до виконання умов договору, позивачем неодноразово направлялися на його адресу претензії про сплату боргу за спожиту теплову енергію в гарячій воді.

Відповідачем, станом на момент звернення позивача до суду з позовом, оплата заборгованості за договором не здійснена.

Оскільки відповідачем оплата заборгованості за надані послуги в повному обсязі не здійснена, позивач звернувся до суду із даним позовом, за яким, окрім основного боргу в сумі 14 886, 60 грн., просить стягнути пеню в розмірі 11 226 грн. 28 коп., три відсотки річних у розмірі 380 грн. 16 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 623 грн. 86 коп.

Встановивши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було вказано вище, 01.02.2014 між Державним підприємством "Сєвєродонецька теплоелетроцентраль" (виконавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір № 1157 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до якого виконавець зобов'язується надавати споживачеві відповідної якості послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачені договором.

Згідно п.3.1 договору платежі вносяться не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим, згідно рахунків, отриманих споживачем самостійно або уповноваженою особою (представником) до 15 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, прострочення по наданим відповідачу рахункам, відповідно до п. 3.1. договору починається з 26 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Суд погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, стосовно того, що вимогами про сплату боргу в розумінні п. 2 ст. 530 ЦК України є претензії про сплату боргу за спожиту теплову енергію в гарячій воді, які позивач направляв на адресу відповідача, або нарочно передавав його представникам (копії претензій, розрахунки за цими претензіями та докази їх надсилання, або безпосереднього вручення.

Враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів повної сплати існуючої заборгованості, з останнього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 14 886 грн. 60 коп. за договором № 1157 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.02.2014 р. за послуги надані в лютому 2014 р. - квітні 2015 р.

Згідно з вимогами ст. 610-611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З огляду на правову природу та зміст спірних правовідносин сторін щодо надання послуг з централізованого опалення та гарячої води, такі правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями Законів України "Про житлово - комунальні послуги", та "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 5 ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами.

Аналогічні положення щодо оплати пені містяться і в п. 10 ч. З ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" яким передбачено, що споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Згідно зі ст.1 цього ж закону комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надані послуги із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом.

Отже, Закон України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 627 ЦК передбачено, що відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд зазначає, що той факт, що сторони в договорі зафіксували неустойку саме в тому розмірі, який встановлено законом, не перетворює цю неустойку на договірну, що набуває обов'язковості за відсутності домовленості сторін про інше.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", оскільки в даному випадку такі правовідносини регулюються спеціальним законодавством, зокрема законом "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.04.2013 р. у справі № 3-6гс13, прийнятої за результатами неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а відтак, згідно зі ст. 111-28 ГПК України, відповідні висновки Верховного Суду України є обов'язковими для господарського суду при розгляді даної справи.

Згідно з розрахунком, доданим до позовної заяви, позивачем нараховано до стягнення з відповідача пені за період з 26.12.2014 р. по 25.06.2015 за рахунком №1157 від 30.11.2014, за період з 26.01.2015 по 25.07.2015 за рахунком №1157 від 31.12.2014, за період з 26.02.2015 по 25.08.2015 за рахунком №1157 від 30.01.2015, за період з 26.03.2015 по 25.09.2015 за рахунком №1157 від 28.02.2015, за період з 26.04.2015 по 25.10.2015 за рахунком №1157 від 31.03.2015, за період з 26.05.2015 по 31.10.2015 за рахунком №1157 від 30.04.2015 в загальному розмірі 11 226 грн. 28 коп.

Суд зазначає, що пеню в зазначеному вище розмірі позивачем нараховано відповідно до умов договору, арифметично вірно та без порушень вимог чинного законодавства України, в зв'язку з чим вона також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування позивачем до стягнення річних, суд зазначає, що він здійснений позивачем арифметично вірно, та без порушень вимог чинного законодавства України. За таких обставин, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 380,16 грн. трьох процентів річних.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 4 623 грн 86 коп. господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат господарський суд зазначає про те, що ці нарахування повинні здійснюватись з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

Правильним є наступний розрахунок:

- за рахунком від 28.02.2014 на суму 1504 грн. 07 коп. за період прострочення з 26.03.2014 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 171,35%), що складає 1073 грн 15 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 31.03.2014 на суму 1190 грн. 68 коп. за період прострочення з 26.04.2014 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 165,87%), що складає 784 грн 35 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 30.04.2014 на суму 563 грн. 45 коп. за період прострочення з 26.05.2014 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 159,80%), що складає 336 грн 95 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 31.10.2014 на суму 402 грн. 12 коп. за період прострочення з 26.11.2014 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 145,60%), що складає 183 грн 39 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 30.11.2014 на суму 1336 грн. 37 коп. за період прострочення з 26.12.2014 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 141,36%), що складає 552 грн 77 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 31.12.2014 на суму 2113 грн. 88 коп. за період прострочення з 26.01.2015 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 137,11%), що складає 784 грн 53 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 31.01.2015 на суму 2303 грн. 11 коп. за період прострочення з 26.02.2015 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 130,21%), що складає 695 грн 82 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 28.02.2015 на суму 2181 грн. 65 коп. за період прострочення з 26.03.2015 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 117,52%), що складає 382 грн 22 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 31.03.2015 на суму 2504 грн. 90 коп. за період прострочення з 26.04.2015 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 103,08%), що складає 77 грн 34 коп. інфляційних нарахувань;

- за рахунком від 30.04.2015 на суму 786 грн. 37 коп. за період прострочення з 26.05.2015 по 31.10.2015 (середній індекс інфляції - 100,86%), що складає 6 грн 83 коп. інфляційних нарахувань, що складає в загальному розмірі 4 877 грн. 35 коп.

Однак, оскільки позивачем до стягнення заявлено інфляційні нарахування в меншому розмірі, в сумі 4 623 грн 86 коп., судом, не виходячи за межі позовних вимог, задовольняються інфляційні нарахування заявлені саме в цій сумі.

З огляду на викладене з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати в розмірі 4 623 грн. 86 коп.

За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №1157 від 01.02.2014 в розмірі 14 886 грн. 60 коп., пеню в розмірі 11 226 грн. 28 коп., 3% річних в розмірі 380 грн. 16 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 623 грн. 86 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп. (всього 31 116 грн. 90 коп.)

З урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України з відповідача, як зі сторони з вини якої виник спір по даній справі, на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1218 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1)

- на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" (адреса: 93403, Луганська область, м. Сєвєродонецьк-3, ) суму основного боргу за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №1157 від 01.02.2014 в розмірі 14 886 грн. 60 коп., пеню в розмірі 11 226 грн. 28 коп., 3% річних в розмірі 380 грн. 16 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 623 грн. 86 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 08.02.2016

Суддя Т.А. Василенко