КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа№ 910/20844/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Власова Ю.Л.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання - Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віа-Авто"

на рішення господарського суду міста Києва від 29.10.2015

у справі № 910/20844/15 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віа-Авто"про стягнення штрафу у розмірі 10 000,00 грн. та пені у сумі 10 000,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Портянко О.В.;

від відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Київське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Віа-Авто" про стягнення, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, 10 000,00 грн. штрафу, накладеного рішенням № 25/02-р/к від 24.03.2015 у справі № 127-02/11.14, та 10 000,00 грн. пені відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Рішенням господарського суду міста Києва від 29.10.2015 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ТОВ "Віа-Авто" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 29.10.2015 скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 4-2, п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України. Так, скаржник вказує, що суд не зазначив, на підставі яких доводів відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та з огляду на які обставини суд не взяв ці доводи до уваги; суд не дав оцінки обставинам, на які посилався відповідач у відзиві, а саме на незаконність рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 у справі № 127-02/11.14, оскільки позивач не довів факту отримання відповідачем вимоги про надання інформації від 02.07.2014 № 26-02/2179 з огляду на те, що в цьому рішенні зазначається номер врученої вимоги - № 303/15-Л-2877.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Віа-Авто" у справі № 910/20844/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.01.2016.

Розпорядженням секретаря судової палати від 25.01.2016 у зв'язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, сформовано колегію суддів для розгляду апеляційної скарги по справі № 910/20844/15 у складі головуючого судді: Хрипуна О.О., суддів: Власова Ю.Л. та Корсакової Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2016 апеляційну скаргу ТОВ "Віа-Авто" у справі № 910/20844/15 прийнято до провадження новим складом колегії та ухвалено здійснювати розгляд в раніше призначеному судовому засіданні.

В судовому засіданні 27.01.2016 представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав та наполягав на незаконності рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 у справі № 127-02/11.14.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

В судовому засіданні суд оголошував перерву до 08.02.2016.

В судове засідання 08.02.2016 представники відповідача не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Беручи до уваги суть спору та матеріали справи, а також участь представника скаржника в судовому засіданні 27.01.2016, колегія суддів визнала за можливе продовжити розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Підставою для скасування рішення місцевого господарського суду в будь-якому випадку, у тому числі й тоді, коли суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку є порушення норм процесуального права, зазначені у пунктах 1 - 7 ч. 3 ст. 104 ГПК України, а саме: справу розглянуто господарським судом у незаконному складі колегії суддів (п. 1); справу розглянуто господарським судом за відсутністю будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про місце засідання суду (п. 2); господарський суд прийняв рішення про права і обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 3); рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні (п. 4); рішення прийнято не тими суддями, які входили до складу колегії, що розглядала справу (п. 5); рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності, крім випадків, передбачених у ч. 3 ст. 17 цього Кодексу (п. 6); рішення прийнято господарським судом з порушенням правил виключної підсудності (п. 7). У такому випадку апеляційний суд скасовує рішення місцевого господарського суду повністю і згідно з п. 2 ст. 103 ГПК приймає нове рішення.

Якщо ж порушення норм процесуального права не підпадає під ознаки, зазначені у пунктах 1 - 7 ч. 3 ст. 104 ГПК України, господарський суд оцінює порушення норм процесуального права, виходячи з конкретних обставин справи та приписів ч. 2 зазначеної статті ГПК України (п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ч. 2 ст. 101 ГПК України).

Згідно із ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб'єктів господарювання Комітет, територіальні відділення Комітету у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов'язання виконати рішення органів Комітету та стягнення несплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Рішенням адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 № 25/02-р/к визнано дії ТОВ "Віа-Авто", які полягають у неподанні інформації на вимогу голови відділення у встановлений головою відділення строк, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 13 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки (п. 1). За вчинене правопорушення, викладене в п. 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на ТОВ "Віа-Авто" штраф у розмірі 10 000,00 грн. (п. 2).

Також в рішенні було зазначено, що згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня отримання рішення, а відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України документ, що підтверджує сплату штрафу, а також про те, що рішення може бути оскаржене до господарського суду міста Києва у двомісячний строк з дня його одержання.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 № 25/02-р/к було надіслано відповідачу супровідним листом від 10.04.2015 № 26-02/1110 та отримано останнім 21.05.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, як правомірно встановлено місцевим господарським судом, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є саме 21.07.2015.

Відповідно до п. 8 ст. 56 цього ж Закону, протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Станом на день розгляду спору, як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, відповідач штраф не сплатив, правом на оскарження рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 № 25/02-р/к у встановленому порядку не скористався.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 21 постанови від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", вирішуючи спори, пов'язані із зобов'язанням виконати рішення Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу. Тобто для того, щоб дійти висновку про обов'язковість виконання рішення названого Комітету чи його територіального відділення, господарському суду потрібно досліджувати це рішення на предмет його відповідності вимогам законодавства, якщо така відповідність заперечується іншою стороною у справі. Однак господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених ч. 2 ст. 47 та ч. 1 ст. 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням АМК є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною другою ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що повноваження територіальних відділень АМК визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення АМК не можуть виходити за межі повноважень АМК, визначених законом.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 7 цього ж Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції АМК має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Також відповідно до п. 5 та 12 ч. 1 ст. 17 цього ж Закону голова територіального відділення АМК має повноваження, між іншим, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Аналогічні повноваження встановлено й Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р, зокрема, відділення АМК має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Крім того, виходячи зі змісту статей 22 та 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу АМК, голови територіального відділення АМК щодо подання суб'єктами господарювання документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов'язковими для виконання у визначені ним строки.

Отже, зважаючи на положення вищезазначених норм чинного законодавства відділення АМК у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у ТОВ "Віа-Авто" відповідну інформацію, необхідну для дослідження ринку будівництва та реалізації житлових будівель в м. Києві, а відповідач, у свою чергу, зобов'язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

Оскільки, як вбачається з рішення від 24.03.2015 № 25/02-р/к, вимога про надання інформації від 02.07.2014 № 26-02/2179 була вручена ТОВ "Віа-Авто" 09.07.2014, про що свідчить лист Українського державного підприємства зв'язку "Укрпошта" № 303/15-Л-2877 від 19.09.2014, то кінцевий термін подання інформації припадав на 24.07.2014.

Відповідно до ст. 52 Закону України Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені п. 13 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Якщо доходу (виручки) немає або відповідач на вимогу органів Антимонопольного комітету України, голови його територіального відділення не надав розмір доходу (виручки), штраф накладається у розмірі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв'язку з тим, що невиконання розпоряджень, рішень і вимог органу АМК, голови територіального відділення АМК, відповідно до ч. 2 ст. 22 вищезазначеного Закону тягне за собою передбачену законом відповідальність, а ТОВ "Віа-Авто" зазначені вимоги не виконало, його правомірно, згідно з положеннями Закону України "Про захист економічної конкуренції", було притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Колегія суддів також зауважує помилковість доводів скаржника, викладених у апеляційній скарзі щодо незаконності, на його думку, рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 № 25/02-р/к з огляду на різні реєстраційні номери та дати направленого та врученого листа-вимоги. Зі змісту мотивувальної частини рішення вбачається, що в ньому вказано реєстраційний номер листа-вимоги голови відділення Антимонопольного комітету України від 02.07.2014 № 26-02/2179 та реєстраційний номер листа-відповіді Українського державного підприємства зв'язку "Укрпошта" № 303/15-Л-2877 від 19.09.2014 щодо вручення 09.07.2014 поштового відправлення уповноваженій особі на отримання пошти ТОВ "Віа-Авто".

За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку щодо відповідності вимогам законодавства рішення адміністративної колегії Київського міського територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 № 25/02-р/к про притягнення ТОВ "Віа-Авто" до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

За таких обставин, місцевий господарський суд обґрунтовано визнав позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення сплати відповідачем штрафу в розмірі 10 000,00 грн., враховуючи при цьому обмеження щодо розміру пені, встановлені ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", має обов'язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування і в зв'язку з цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Тому під час таких нарахування та стягнення не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 названого Кодексу.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віа-Авто" на рішення господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі № 910/20844/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 29.10.2015 у справі № 910/20844/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді Ю.Л. Власов

Г.В. Корсакова