РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/24881/15

За позовомОСОБА_1
До Проти «Мегапром» визнання недійсним рішення загальних зборів учасників
За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_3 За участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_6 - за дов.;

Від відповідача: не з'явились;

Від третьої особи-1: ОСОБА_7 - за дов.;

Від третьої особи-1: ОСОБА_2, ОСОБА_13 - за дов.;

Від третьої особи-3: Кітесов А.Я. - за дов.; ОСОБА_13 - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» про взяття кредиту в АППБ «Аваль» в сумі 2 500 000, 00 доларів США, оформлене протоколом зборів учасників товариства №63 від 16.01.2004, підписаним головою зборів ОСОБА_2 та секретарем зборів ОСОБА_9

Відповідач надав письмові пояснення від 11.01.2016р., в яких зазначив що загальні збори, які фактично обумовлювались необхідністю надання до банку документів, необхідних для забезпечення кредитування товариства зазвичай проводились без фактичного скликання та проведення зібрання учасників товариства, оскільки відповідні питання завжди потребували оперативності та негайного їх вирішення. Відповідні рішення приймались шляхом опитування учасників, що не заборонено законом.

Разом з тим Відповідач наголосив на тому, що оспорюване ОСОБА_10 рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром», оформлене протоколом зборів учасників товариства №63 від 16.01.2004 є належним документом, оскільки підписане відповідними посадовими особами (головою та секретарем зборів), а також завірене печаткою Товариства.

17.11.2015 ухвалою суду на підставі ст. 27 ГПК України задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

26.11.2015 Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» подав суду письмові пояснення по справі, відповідно до яких просив суд в позові ОСОБА_1 відмовити повністю та заяву про застосування строків позовної давності у справі.

19.01.2016 ухвалою суду на підставі ст. 27 ГПК України задоволені клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про залучення їх в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

За клопотанням позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п. 3 ст. 69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 є засновником та учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ». Право власності Позивача на відповідну частку в Товаристві підтверджується статутом Товариства, зареєстрованим 04.03.1998 Залізничною райдержадміністрацією м. Києва №6252, з відповідними змінами і доповненнями.

16.01.2004 відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ», які оформлені протоколом №63, відповідно до якого на порядок денний було поставлене питання про взяття кредиту в АППБ «Аваль» в сумі 2 500 000, 00 доларів США, за результатами розгляду якого усі присутні учасники проголосували «за» одноголосно.

Позивач стверджує, що прийняте на загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» рішення про взяття кредиту в АППБ «Аваль» в сумі 2 500 000, 00 доларів США, яке оформлено протоколом від 16.01.2004 року є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає визнанню у судовому порядку недійсним, у зв'язку із порушенням порядку скликання і проведення таких загальних зборів учасників Товариства.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Як встановлено судом, 16.01.2004 відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ». Рішення, прийнятті на цих зборах, оформлені протоколом загальних зборів №63. Відповідно до зазначеного протоколу, присутніми на загальних зборах Товариства були: ОСОБА_11 - 20%, ОСОБА_1 (Позивач) - 7,5%, ОСОБА_9 - 17, 5%, ОСОБА_12 - 17, 5%, ОСОБА_2 - 20%, ОСОБА_3 - 17, 5%, мали 100% голосів. Даним рішенням загальних зборів учасників ТОВ «МЕГАПРОМ» вирішено взяти кредит в АППБ «Аваль» в сумі 2 500 000, 00 доларів США.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства» встановлено імперативний припис щодо розміру відсотків, що складають кворум на засіданні зборів товариства - більше 60%.

Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що повноваження загальних зборів учасників Товариства визначені положеннями п. 4.3 Статуту Товариства в редакції від 04.03.1998, згідно з якими до виключної компетенції такого органу належить, крім іншого, визначення основних напрямів діяльності Товариства, затвердження договорів (угод) на суму більшу, ніж 300 мінімальних заробітних плат, тощо.

Рішення з відповідних, визначених в частинах 1 та 2 п. 4.3 Статуту питань, приймаються простою більшістю голосів та більшістю у ѕ голосів учасників присутніх на зборах.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 та 5 п. 4.3 Статуту Товариства такі питання як одержання кредитів у розмірі понад 300 мінімальних заробітних плат в Україні, придбання власності на суму понад 500 мінімальних плат, реорганізація Товариства, вступ до асоціацій чи інших господарських об'єднань, створення спільних підприємств, філій, представництв можуть прийматися тільки за спільною згодою всіх Учасників (за одностайності).

Збори вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники, що володіють у сукупності більш ніж 60 відсотками Товариства, а з питань, які потребують одностайності - всі Учасники.

Згідно з положеннями Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» в редакції від 04.03.1998 із змінами від 04.10.2002, до виключної компетенції загальних зборів Учасників належить, крім іншого, визначення основних напрямів діяльності Товариства, затвердження договорів (угод) на суму більшу, ніж 300 мінімальних заробітних плат, тощо.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 та 5 п. 4.3 Статуту Товариства такі питання як одержання кредитів у розмірі понад 300 мінімальних заробітних плат в Україні, придбання власності на суму понад 500 мінімальних плат, реорганізація Товариства, вступ до асоціацій чи інших господарських об'єднань, створення спільних підприємств, філій, представництв, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

Збори вважаються повноважними, якщо на них присутні Учасники, що володіють у сукупності більш ніж 60 відсотками Товариства.

Позивачем не надано жодних доказів в порядку ст. ст. 33, 34 ГПК України про не участь в загальних зборах учасників Товариства від 16.01.2004 учасника ОСОБА_1

Крім того, в матеріалах справи знаходяться протоколи загальних зборів учасників Товариства, які оформлені після протоколу №63 від 16.01.2004 та на яких також приймав участь учасник Товариства ОСОБА_1 (Позивач). Зазначені протоколи випливають зі зобов'язань, які були прийняті відповідно до протоколу №63 від 16.01.2004.

Так, відповідно до протоколу №111 від 22.01.2007 збори учасників вирішили взяти кредит в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», в рамках генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004, в розмірі 13 500, 00 доларів США для купівлі автомобіля «КІА» в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КІА Моторс Україна».

Згідно до протоколу №112 від 15.02.2007 збори учасників вирішили взяти кредит в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», в рамках генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004, в розмірі 13 564, 00 доларів США для купівлі автомобіля «Шкода Актавія» в Закритому акціонерному товаристві «Прага Авто».

Відповідно до протоколу №125 від 18.07.2007 збори учасників Товариства вирішили в разі згоди Райффайзен Банк Аваль, збільшити ліміт активних операцій на 540 000, 00 доларів США - підписати додаткову угоду до Генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004 про таке збільшення.

У відповідності до протоколу №132 від 29.10.2007 збори учасників вирішили взяти кредит в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», в рамках генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004, в розмірі 6 629, 00 доларів США для купівлі автомобіля ВАЗ - 21112 в ТОВ «Техкомплект», в кількості 1 шт.

За положеннями протоколу №22/11/1 від 22.11.2013 збори учасників Товариства вирішили підтвердити зобов'язання Товариства за всіма діючими на поточний момент договорами (зі змінами, доповненнями та додатковими угодами до них) та затвердити раніше укладені договори (зі змінами, доповненнями та додатковими угодами до них), зокрема, з АТ «Райффайзен Банк Аваль» за генеральною кредитною угодою №010/08/1901 від 18.02.2004 та додатковими угодами до неї.

Згідно з протоколом від 27.12.2013 збори учасників Товариства вирішили підтвердити зобов'язання Товариства за укладеними договорами, додатковими договорами, додатковими угодами, зокрема, Додаткової угоди №22 від 17.12.2013 до Генеральної кредитної угоди №010/08/1901 від 18.02.2004.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що всі наступні рішення зборів учасників Товариства, були оформлені відповідними протоколами, які приймалися після спірного прийняття рішення відповідно до протоколу №63 від 16.01.2004 та по своєї суті випливали зі спірного протоколу №63 від 16.01.2004 та також підписувались Позивачем, який приймав участь в прийнятті рішень Товариства.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону України «Про господарські товариства».

Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах, тощо.

При розгляді позовних вимог, необхідно виходити з того, що при вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення. Водночас, згідно зі ст. ст. 41, 60 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери (учасники), що мають відповідно до статуту товариства більш як 60% голосів. У зв'язку з цим положення установчих документів товариства, які встановлюють інші правила щодо визначення кворуму, є такими, що суперечать закону і не підлягають застосуванню. Відсутність кворуму на загальних зборах є безумовною підставою для визнання в судовому порядку прийнятих загальними зборами рішень недійсними.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008р. «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

У п. 18 цієї ж постанови Верховним Судом України роз'яснено, що при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

У абз. 3 п. 21 зазначеної Постанови також роз'яснено, що при вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них акціонерів (учасників) товариства судам необхідно з'ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується.

З огляду на вище встановлені обставини, рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» від 16.01.2004 були прийняті при наявності правомочного кворуму учасників Товариства, необхідного для прийняття спірного рішення зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» щодо взяття кредиту в АППБ «Аваль» в сумі 2 500 000, 00 доларів США; належних доказів про не участь ОСОБА_1 (Позивача) в прийнятті зазначеного рішення, оформленого протоколом №63 від 16.01.2004 суду Позивачем надано не було.

Тобто, умови щодо правомочності засідання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» дотримано.

Отже, з огляду на наведене не вбачається, які саме права Позивача були порушені спірним рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ», оформлене протоколом №63 від 16.01.2004.

Що стосується заявленої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заяви про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України). Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (стаття 261 Цивільного кодексу України).

Пунктами 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів Позивача при прийнятті загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМ» спірного рішення, оформленого протоколом №63 від 16.01.2004 не порушено, і суд відмовляє Позивачу у позові по суті в зв'язку з безпідставністю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, те, що Позивачем не доведено правомірності своєї позиції, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав зазначених в позовній заяві.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладається на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, ст.ст. 80 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.02.2016р.

Суддя І.І. Борисенко