ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року Справа № 904/3084/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідача ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Вечірка І.О.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: Домрачев Є.М. - представник ( дов. від 04.02.2016 р. )

від відповідача-1: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

від відповідача-2: представник в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 р.,

прийнятого за результатами розгляду справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ",

м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю

"МІКРОЛАЙФ-СЕРВІС",

м. Дніпропетровськ

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця

ОСОБА_2,

м. Одеса

про стягнення 70 255 грн. 23 коп.

за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця

ОСОБА_2,

м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ",

м. Дніпропетровськ

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( Відповідач - 2 ) на свою користь - 25 046,72 грн. заборгованості за поставлений товар, 21 333,26 грн. - 30 % річних, а також стягнути солідарно з відповідачів - 500,00 грн. заборгованості.

Позовні вимоги, мотивовані порушенням з боку Відповідача-2 господарського зобов'язання встановленого умовами договору поставки б/н від 01.12.2006 р. Вимоги щодо солідарної відповідальності Відповідача-1 обґрунтовані тим, що за умов укладеного між Позивачем та Відповідачем-1 договору поруки від 12.01.2015 р., останній взяв на себе зобов'язання у випадку невиконання Відповідачем-2 свого обов'язку передбаченого договором поставки відповідати перед Позивачем як солідарний боржник в сумі 500,00 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ( Відповідач-2 ) подала зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ" в якому просить визнати недійсним договір б/н від 01.12.2006 р. укладений між ТОВ "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ФОП ОСОБА_2 не підписувала спірний договір, та не мала жодних взаємовідносин із Позивачем з приводу поставки продукції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 р. ( суддя Ліпинський О. В. ) первісний позов задоволено частково - стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ" суму основного боргу у розмірі 7 098,21 грн., три відсотки річних у розмірі 593,33 грн., 160,42 грн. витрат зі сплати судового збору. Стягнуто солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКРОЛАЙФ-СЕРВІС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ суму основного боргу у розмірі 500,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МІКРОЛАЙФ-СЕРВІС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ" витрати зі сплати судового збору у розмірі 160,42 грн. В решті позовних вимог відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційний суд скасувати рішення господарського суду в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 7 098, 21 грн., трьох відсотків річних у розмірі 593, 33 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 160, 42 грн., в частині солідарного стягнення у розмірі 500, 00 грн. і прийняти нове рішення, яким у задоволені позовним вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Купецький дім південь» в зазначеній частині відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, недоведені належним чином, а також порушив норми матеріального та процесуального права. Оскільки ФОП ОСОБА_2 заперечує факт укладення з ТОВ «Купецький Дім Південь» договору № б/н від 01.12.2006 р., і останнє не надало суду його оригінал, копія зазначеного договору згідно чинного процесуального законо давства не є належним та допустимим доказом по справі. Матеріли справи не містять висновків суду про прийняття чи відхилення заяви Відповідача про вихід за межі позовних вимог за зустрічним позовом і визнання не укладеним спірний договір. Незважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції взяв за основу договір № б/н від 01.12.2015 р., чим викликав у Відповідача сумнів у його неупередженості у результаті вирішення спору. Крім того, суд першої інстанції неправильно застосував строк позовної давності до вимог ТОВ «Купецький дім південь», оскільки спірні правовідносини між сторонами регулюються загальними положеннями цивільного та господарського законодавства України.

Апелянт також, не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення 3 % річних від простроченої суми., оскільки ТОВ «Купецький дім південь» не заявляло такої позовної вимоги. Крім того, суд першої інстанції при призначенні експертизи необгрунтовано поставив експертам питання, відповіді на які не входять до предмета доказування по даній справі. Більш того, навіть з висновку експерта з даного питання було встановлено що спірні видаткові накладні підписували дві різні особи. Не зважаючи на долучений представником ФОП ОСОБА_2 оригіналів документів, місцевий суд зазначив у оскаржуваному рішенні про те, що Позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів в підтвердження зазначених обставин та не сприяв в отриманні таких доказів шляхом надання експериментальних зразків власного підпису для проведення судової експертизи.

Позивач у відзиві на позов просить апеляційний суд залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, оскільки вважає рішення суду цілком обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.12.2015 р. у справі № 904/3084/15 колегією суддів у складі : головуючого судді Кощеєва І.М., суддів: Євстигнеєва О.С., Вечірка І.О. апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який було призначено на 04.02.2016 р.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися. Причини неявки представників відповідачів суду не відомі, про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідачів до суду не надходило.

Враховуючи те, що залучені до матеріалів справи докази дозволяють визначитись відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності представників відповідачів, які не скористалися своїм правом з'явитись в судове засідання.

У судовому засіданні 04.02.2016 р. оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представика Позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наданої Позивачем засвідченої копії Договору - 01.12.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" ( Продавець ) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 ( Покупець ) укладено Договір, відповідно до п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю визначений цим договором товар, а Покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно його оплатити.

Відповідно до п. 2.2 договору кількість товару у кожній партії визначається виходячи з усної чи письмової заявки покупця та наявності товару у продавця на момент отримання заявки, і вказується в первинних документах які підтверджують передачу товару ( накладні та/або акти прийому - передачі ).

За приписами пунктів 5.2 та 5.4 договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в національній валюті України в безготівковому порядку шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця. Покупець сплачує 0% вартість кожної партії товару до моменту її передачі на підставі виставленого продавцем рахунку. Решту коштів кожної партії товару покупець сплачує в такому порядку: протягом 90 календарних днів з моменту його отримання 100% вартості товару.

Згідно з п. 7.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається ( ст. ст. 525, 526 ЦК України ).

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" поставило Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 за період з 06.10.2011р. по 14.03.2012р. товар на загальну суму 25 872,44 грн., що підтверджується підписаними сторонами та наявними в матеріалах справи видатковими накладними №КДПФ09107 від 06.10.11; №КДПФ09422 від 13.10.11; №КДПФ09423 від 13.10.11; №КДПФ09932 від 27.10.11; №КДПФ10214 від 03.11.11; №КДПФ102І5 від 03.11.11; №КДПФ10266 від 04.11.11; №КДПФ10552 від 10.11.11; №КДПФ10553 від 10.11.11; №КДПФ11085 від 21.11.11; №КДПФ11086 від 21.11.11; №КДПФ11087 від 21.11.11; №КДПФ11088 від 21.11.11; №КДПФ11182 від 24.11.11; №КДПФ11604 від 01.12.11; №КДПФ11605 від 01.12.11; №КДПФ01902 від 23.02.12; №КДПФ01901 від 23.02.12; №КДПФ02325 від 07.03.12; №КДПФ02552 від 14.03.12.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 694 ЦК України передбачено, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Зміна ціни на товар, проданий в кредит, не є підставою для проведення перерахунку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи положення пунктів 5.2 та 5.4 договору, строк виконання Покупцем грошових зобов'язань за Договором від 01.12.2006 р., є таким, що настав.

За твердженням Позивача, не спростованим Відповідачем, Покупець частково оплатив товар поставлений згідно з видатковою накладною № КДПФ09107 від 06.10.2011 р., сплативши Продавцю суму у розмірі 325,72 грн.

Виходячи з наведеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що внаслідок не виконання Відповідачем-2 умов договору щодо оплати поставленого товару за договором поставки від 01.12.2006 р., у останього виникло зобов'язання на загальну суму 25 546,72 грн.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

12.01.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Купецький дім південь" ( Кредитор ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мікролайф - сервіс" ( Поручитель ) підписаний Договір поруки за договором б/н від 01.12.2006 р. , згідно з п. 1.1 якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором частково виконати грошові зобов'язання Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за договором поставки б/н від 01.12.2006 р.

Поручитель відповідає перед Кредитором за невиконання Відповідачем-2 своїх зобов'язань за договором поставки від 01.12.2006 р. в межах 500,00 грн. ( п. 1.3 договору поруки ).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки при невиконанні Відповідачем-2 зобов'язань за договором поставки б/н від 01.12.2006 р., Кредитор має право пред'явити Поручителю вимогу. В такому разі Поручитель зобов'язується протягом 3 банківських днів з дня отримання вимоги виконати зобов'язання Відповідача-2 з оплати поставлених товарів за договором поставки б/н від 01.12.2006 р., в межах передбачених п. 1.3 цього договору.

Внаслідок порушення Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Договором поставки від 01.12.2006 р., Позивач заявив до стягнення з відповідачів солідарно суму заборгованості за договором поруки в розмірі 500,00 грн.

Таким чином, частина загальної суми заборгованості у розмірі 500 грн. підлягає солідарному стягненню з Відповідача-1 та Відповідача-2.

Під час розгляду справи в першій інстанції, Відповідачем-2 до прийняття судом рішення по справі, було подано заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Заява обґрунтована тим, що Позивачем порушений строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за Договором від 01.12.2006 р. щодо оплати поставленого товару за вказаними у позові видатковими накладними.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання зобов'язання з оплати товару, який поставлений за видатковими накладними: № КДПФ09107 від 06.10.11; № КДПФ09422 від 13.10.11; № КДПФ09423 від 13.10.11; № КДПФ09932 від 27.10.11; № КДПФ10214 від 03.11.11; № КДПФ102І5 від 03.11.11; № КДПФ10266 від 04.11.11; № КДПФ10552 від 10.11.11; № КДПФ10553 від 10.11.11; № КДПФ11085 від 21.11.11; № КДПФ11086 від 21.11.11; № КДПФ11087 від 21.11.11; № КДПФ11088 від 21.11.11; № КДПФ11182 від 24.11.11; № КДПФ11604 від 01.12.11; № КДПФ11605 від 01.12.11, враховуючи умови п.п 5.2, 5.4 договору, розпочався 07.01.2012 (щодо видаткової накладної від 06.10.2011) та сплив 02.03.2012 (щодо видаткової накладної від 01.12.2012).

Позивач звернувся з даним позовом до суду 08.04.2015 р., тобто з пропуском загального строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за товар поставлений в період з 06.10.2011 р. по 01.12.2011 р.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України ).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що вимоги Позивача про стягнення суми основного боргу, підлягають стягненню в частині заборгованості за товар, який поставлений на підставі видаткових накладних: № КДПФ01902 від 23.02.12; № КДПФ01901 від 23.02.12; № КДПФ02325 від 07.03.12; № КДПФ02552 від 14.03.12, в загальному розмірі у розмірі 7 598,21 грн., а в решті вимог щодо суми основного боргу слід відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Щодо вимоги Позивача за первісним позовом про стягнення 30 % річних у розмірі 21 333,26 грн.

Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Враховуючи наведені вимоги чинного законодавства та умови Договору, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що розрахунок розміру відсотків за час прострочення виконання грошового зобов'язання має бути проведений виходячи з розміру встановленого ст. 625 ЦК України, оскільки Договором поставки б/н від 01.12.2006 р. не встановлено іншого розміру відсотків. З урахував наведеного, судом було здійснено обрахунок 3 % річних за період з 13.06.2012 р. по 26.03.2015 р. від суми простроченого зобов'язання 5 957,20 грн., розмір яких склав 497,46 грн., та за період з 15.06.2012 р. по 26.03.2015 р. від суми боргу 1641,01 грн., розмір яких склав 136,76 грн.

Приймаючи до уваги неналежне виконання Відповідачем-2 своїх зобов"язань за Договором щодо оплати вартості продукцію в асортименті, кількості і за ціною, що зазначені у підписаних сторонами даного Договору товарних накладних, які є невід'ємною частиною Договору, приписи ст.ст. 525, 526, 530, 536, 546, 549, 655, 692, 712 ЦК України та п. п. 5.2, 5.4 Договору, колегія суддів погоджується з висновком попередньої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з Відповідача-2: суми основного боргу у розмірі 7 098,21 грн., трьох процентів річних в сумі 634,23 грн., та шляхом солідарного стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 частини суми основного боргу у розмірі 500 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 посилалася на те, що не підписувала спірний договір, та не мала жодних взаємовідносин із Товариством з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ з приводу поставки продукції.

В ході розгляду справи в першій інстанції, господарським судом було задоволено клопотання Відповідача-2 про призначення почеркознавчої судової експертизи договору та спірних видаткових накладних, але Позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів в підтвердження зазначених обставин, та не сприяв в отриманні таких доказів шляхом надання експериментальних зразків власного підпису для проведення судової експертизи, тим самим, в порушення вимог ст. 33 ГПК України, не довів обставини, на які посилався в обґрунтування свого зустрічного позову.

Висновки судової експертизи спростовують доводи, покладені в основу зустрічного позову щодо відсутності взаємовідносин між ФОП ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ з приводу поставки товару.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий суд вмотивовано визнав необґрунтованість доводів Відповідача - 2 в задоволенні зустрічного позову щодо визнання недійсним договору б/н від 01.12.2006 р. укладеного між ТОВ "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Колегія суддів не приймає уваги доводи скаржника, що видаткові накладні є такими, що не підписані зі сторони апелянта уповноваженою матеріально-відповідальною особою, з огляду на наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов'язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

При цьому, вимоги наведених норм чинного законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як "інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції" лише альтернативно такому обов'язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як зазначалося вище, з наданих Позивачем видаткових накладних вбачається, що останні містять відмітку про отримання товару Покупцем а саме: підпис, а також відтиск печатки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Відповідно до п. 64 Постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 р. "Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію", яка є обов'язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно п. 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Згідно зі ст. 2 ГК України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження та основі відносин власності.

Відповідно до ст. 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин ( ст 51 ЦК України ).

Відповідно до ст. 62 ГК України, підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом (в редакції на момент спірних правовідносин).

Таким чином, відтиск печатки підприємства, а по цій справі - фізичної особи підприємця, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства як юридичної особи ( фізичної особи підприємця ), у здійсненні певної господарської операції.

Водночас, надані суду оригінали спірних видаткових накладних та видаткових накладних, за якими між сторонами були проведені розрахунки, дозволили суду першої інстанції призначити експертне дослідження з приводу того, чи вчинені підписи, та нанесені відтиски печатки у спірних видаткових накладних та видаткових накладних, за якими відсутній спір, однією і тією самою особою, та одним і тим самим кліше печатки.

Висновком судової експертизи № 3415/3416-15 від 12.10.2015 р., здійсненої Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановлено, що:

- підпис в графі "отримав(ла)", видаткової накладної № КДПФ9107 від 06.10.11 виконаний тією з особою, що і підписи в графі "отримав(ла)" видаткових накладних: №КДПФ6305 від 14.07.11; № КДПФ6306 від 14.07.11; № КДПФ7833 від 31.08.11; №КДПФ7834 від 31.08.11; № КДПФ8121 від 08.09.11; № КДПФ8122 від 08.09.11; № КДПФ8654 від 22.09.11; № КДПФ8655 від 22.09.11; № КДПФ9030 від 05.10.11; № КДПФ9106 від 06.10.11.

- підписи в графах "отримав(ла)", видаткових накладних № КДПФ9107 від 06.10.11 виконаний тією з особою, що і підписи в графі "отримав(ла)" видаткових накладних: № КДПФ09422 від 13.10.11; № КДПФ09423 від 13.10.11; № КДПФ09932 від 27.10.11; № КДПФ10214 від 03.11.11; № КДПФ102І5 від 03.11.11; № КДПФ10266 від 04.11.11; № КДПФ10552 від 10.11.11; № КДПФ10553 від 10.11.11; № КДПФ11085 від 21.11.11; № КДПФ11086 від 21.11.11; № КДПФ11087 від 21.11.11; № КДПФ11088 від 21.11.11; № КДПФ11182 від 24.11.11; № КДПФ11604 від 01.12.11; № КДПФ11605 від 01.12.11; № КДПФ01902 від 23.02.12; № КДПФ01901 від 23.02.12; № КДПФ02325 від 07.03.12; № КДПФ02552 від 14.03.12.

- відтиски печатки „Фізична особа - підприємець ОСОБА_2" у видаткових накладних: № КДПФ09107 від 06.10.11; № КДПФ09422 від 13.10.11; № КДПФ09423 від 13.10.11; № КДПФ09932 від 27.10.11; № КДПФ10214 від 03.11.11; № КДПФ102І5 від 03.11.11; № КДПФ10266 від 04.11.11; № КДПФ10552 від 10.11.11; № КДПФ10553 від 10.11.11; № КДПФ11085 від 21.11.11; № КДПФ11086 від 21.11.11; № КДПФ11087 від 21.11.11; № КДПФ11088 від 21.11.11; № КДПФ11182 від 24.11.11; № КДПФ11604 від 01.12.11; № КДПФ11605 від 01.12.11; № КДПФ01902 від 23.02.12; № КДПФ01901 від 23.02.12; № КДПФ02325 від 07.03.12; № КДПФ02552 від 14.03.12 та відтиски печатки „Фізична особа - підприємець ОСОБА_2" у видаткових накладних: № КДПФ6305 від 14.07.11; № КДПФ6306 від 14.07.11; № КДПФ7043 від 08.08.11; № КДПФ7044 від 08.08.11; № КДПФ7833 від 31.08.11; № КДПФ7834 від 31.08.11; № КДПФ8121 від 08.09.11; № КДПФ8122 від 08.09.11; № КДПФ8654 від 22.09.11; № КДПФ8655 від 22.09.11; № КДПФ9030 від 05.10.11; № КДПФ9106 від 06.10.11( т. 2 а. с.170-181) нанесені одним і тим же рельєфним кліше.

Зазначені висновки судової експертизи спростовують доводи Відповідача -2, покладені як в обґрунтування своїх заперечень, так і в основу зустрічного позову щодо відсутності взаємовідносин між ФОП ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "КУПЕЦЬКИЙ ДІМ ПІВДЕНЬ з приводу поставки зазначеного в позові товару.

За таких обставин справи, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, фактичні обставини справи судом першої інстанції встановлені повно та об'єктивно, доказам по справі надана належна юридична оцінка, відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення місцевого господарського суду немає.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 р. у справі № 904/3084/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 08.02.2016 року

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя І.О. Вечірко