РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016Справа №910/30672/15

За позовомПублічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "УКР-БЛАГОУСТРІЙ"
простягнення 373236,91 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Мойсієнко О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: Бенько І.В. - представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-БЛАГОУСТРІЙ" про стягнення 373236,91 грн. заборгованості, з якої: 371247,22 грн. основного боргу та 1989,69 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про переведення боргу №15-06/2015 від 15.06.2015.

За результатом автоматизованого розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу №910/30672/15 передано для розгляду судді Грєховій О.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2015 порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду на 11.01.2016.

30.12.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 11.01.2016 представник позивача, на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, подав документи, а також письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2016 за клопотанням відповідача розгляд справи відкладено до 01.02.2016.

20.01.2016 позивач через відділ діловодства суду подав додаткові документи до матеріалів справи.

29.01.2016 відповідач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що на сторінці 3 Договору про переведення боргу №15-06/2015 від 15.06.2015 у розділі «Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін» відсутня печатка первісного боржника - ТОВ «УКР-АСФАЛЬТБУД». За таких обставин, ТОВ "УКР-БЛАГОУСТРІЙ" отримавши примірник вказаного договору без печатки ТОВ «УКР-АСФАЛЬТБУД», вважає його неукладеним.

Представник позивача в засіданні господарського суду 01.02.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, а також подав до матеріалів справи оригінал Договору про переведення боргу №15-06/2015 від 15.06.2015.

У свою чергу, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 01.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

07.11.2012 між Публічним акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР-Асфальтбуд" (замовник) було укладено Договір про виготовлення та поставку товару №7/10/12/197 (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити замовнику замовлений товар (бетон, бетонні вироби і конструкції, інший товар, відповідно до прайс-листа виконавця, далі - товар), по узгодженню сторін виконати його доставку, а замовник зобов'язується своєчасно прийняти замовлений товар та здійснити його оплату на умовах даного договору (п. 1.1. договору).

За умовами п. 5.2. договору товар вважається поставленим замовнику з моменту його отримання в пункті призначення, згідно замовлення, представником одержувача, який вказується замовником на підставі товарно-транспортних накладних.

Відповідно до п.п. 6.6., 6.8. договору передача товару здійснюється за видатковою накладною та товарно-транспортною накладною, в яких вказується найменування, кількість, узгоджена ціна та загальна вартість товару, що поставляється, а накладні з відміткою уповноваженої особи замовника про прийняття товару визнаються сторонами в якості змін до замовлення, у випадку, якщо сторони не змогли внести зміни іншим способом.

Пунктами 7.4., 7.5. договору сторони погодили, що оплата здійснюється замовником на підставі цього договору та рахунків-фактур, виставлених виконавцем на вартість партії товару. Замовник зобов'язаний здійснити попередню оплату на розрахунковий рахунок виконавця за кожну партію товару, що постачається з моменту виставлення рахунку фактури виконавцем згідно з заявкою замовника.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2012, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами (п. 10.1. договору).

На виконання умов Договору про виготовлення та поставку товару №7/10/12/197 від 07.11.2012 у період з 01.07.2014 по 30.09.2014 виконавець виготовляв та поставляв товар, а замовник приймав та здійснював часткову його оплату, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками-фактурами, накладними, зведеними накладними на фактичний відпуск товарно-матеріальних цінностей, банківськими виписками по рахунку ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської", а також актами звірки взаєморозрахунків.

В подальшому, 15.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР-Асфальтбуд" (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР-БЛАГОУСТРІЙ" було укладено Договір про переведення боргу №15-06/2015 (надалі - договір про переведення боргу), яким регулюються відносини пов'язані із заміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов'язанні, що виникає із Договору про виготовлення та поставку товару №7/10/12/197 від 07.11.2012 (надалі іменується «основний договір»), укладеного між первісним боржником та кредитором.

Згідно з п. 2 договору про переведення боргу, первісний боржник переводить на нового боржника борг (грошове зобов'язання) у розмірі 371247,22 грн., в т.ч. ПДВ 61874,54 грн., що виник на підставі основного договору, а новий боржник зобов'язується погасити вищезазначену суму боргу з дня підписання цього договору в термін до 30 вересня 2015 року. За згодою сторін розрахунки проводяться у безготівковій формі шляхом перерахування суми боргу на розрахунковий рахунок кредитора. Кредитор набуває право вимагати від нового боржника належного виконання вказаного обов'язку. Новий боржник самостійно несе всі інші, крім визначених цим договором зобов'язаннями перед кредитором за основним зобов'язанням, в тому числі по сплаті фінансових санкцій.

Як зазначено в п. 4 договору про переведення боргу, новий боржник, підписуючи цей договір, підтверджує, що йому передана вся необхідна інформація (повний пакет документів), пов'язаний із основним договором, зокрема і та, що стосується спорів і розбіжностей за основним договором між первісним боржником та кредитором.

Цей договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором (п. 9 договору про переведення боргу).

Спір у даній справі виник у зв'язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем свого зобов'язання за Договором про виготовлення та поставку товару №7/10/12/197 від 07.11.2012 та Договором про переведення боргу №15-06/2015 від 15.06.2015.

За приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 ЦК України передбачено, що форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу, в частині першій якої визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявними в матеріалах справи накладними, зведеними накладними на фактичний відпуск товарно-матеріальних цінностей, рахунками-фактурами та актами звірки взаєморозрахунків, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств, підтверджується факт поставки товару Товариству з обмеженою відповідальністю "УКР-Асфальтбуд" за Договором про виготовлення та поставку товару №7/10/12/197 від 07.11.2012, а також існування простроченої заборгованості у останнього на момент укладення Договору про переведення боргу №15-06/2015 від 15.06.2015.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором поставки свідчить також відсутність з боку ТОВ "УКР-Асфальтбуд" претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначених товарів.

В той час, як Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР-БЛАГОУСТРІЙ", в порушення взятих на себе зобов'язань за договором про переведення боргу, оплату заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-Асфальтбуд" не здійснило, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 371247,22 грн.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що матеріалами справи належним чином підтверджується заборгованість первісного боржника за договором поставки та факт переведення обов'язку по її сплаті на відповідача, згідно з договором №15-06/2015 від 15.06.2015, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 371247,22 грн.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1989,69 грн. за період з 01.10.2015 по 30.11.2015.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд зазначає, що Публічним акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" були допущені арифметичні помилки, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в сумі 1861,32 грн. (371247,22 грн. х 3/100/365х61 (з 01.10.2015 по 30.11.2015) = 1861,32 грн.).

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Посилання ж відповідача на відсутність печатки первісного боржника - ТОВ «УКР-АСФАЛЬТБУД» на спірному договорі, суд не приймає до уваги оскільки позивачем до матеріалів справи надано оригінал Договору про переведення боргу №15-06/2015 від 15.06.2015, який підписаний представниками ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської", ТОВ "УКР-Асфальтбуд", ТОВ "УКР-БЛАГОУСТРІЙ" та скріплений печатками даних підприємств і є належним доказом в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР-БЛАГОУСТРІЙ" (02125, м. Київ, вулиця Сулеймана Стальського, будинок 16-А, квартира 31; ідентифікаційний код 39319103) на користь Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської" (01013, м. Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 7; ідентифікаційний код 05523398) 371247 (триста сімдесят одну тисячу двісті сорок сім) грн. 22 коп. основного боргу, 1861 (одну тисячу вісімсот шістдесят одну) грн. 32 коп. 3% річних та 5596 (п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто шість) грн. 63 коп. судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 04.02.16

Суддя Грєхова О.А.