КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2016 р. Справа№ 910/21408/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Хмарук О.О. - представник

від відповідача: Гамрецький Є.О. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV)

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 05.11.2015р.

у справі № 910/21408/15 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV)

до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

про визнання договору укладеним

та за зустрічним позовом Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV)

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання договору № 4-519 від 19.12.2014 з додатком № 1 до нього, укладеним у редакції згідно протоколу розбіжностей до додатку № до договору № 4-519 від 19.12.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до вимог чинного законодавства використання ресурсів телекомунікаційних мереж загального користування для потреб телебачення та радіомовлення здійснюється на договірних засадах, що і стало підставою для спонукання відповідача укласти договір.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2015 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 14.09.2015 за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

11.09.2015 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки останній відповідно до ліцензії НКРЗ лише надає послуги з технічного обслуговування мереж ефірного телемовлення та надає в користування канали електрозв'язку. Самі ж програми для трансляції формуються в апаратно-студійних комплексах "ІСТV". Зі студії випуску, яка розміщується в м. Києві, сигнал по кабелях поступає в ЦКУ РТ Концерну РРТ, надалі сигнал моделюється і по радіорелейних лініях Концерну РРТ та ВАТ "Укртелеком" розповсюджується на радіотелевізійні передавальні центри, що розміщені в областях України, і належать відповідачу. На радіотелевізійних передавальних станціях сигнал демодулюється, подається на вхід передавача і в подальшому перетворюється та подається на передавальну антену, а кінцевий споживач (населення) приймає сигнал на свою приймальну антену.

Також, 11.09.2015 Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення звернувся до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) про визнання укладеним договору № 4-519 від 19.12.2014 за цінами, визначеними в додатку № 1 до договору, в редакції, викладеній позивачем (за зустрічним позовом), а саме відповідно до редакції, наведеної у прохальній частині зустрічної позовної заяви від 10.09.2015 № 3983/9-03.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 зустрічну позовну заяву Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/21408/15.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 05.11.2015р. у справі № 910/21408/15 у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) відмовлено; зустрічний позов Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення задоволено: визнано укладеним договір № 4-519 від 19.12.2014 за цінами визначеними в додатку № 1 до договору в редакції, викладеній Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення.

На підставі рішення суду з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) підлягає стягненню з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) звернулось до суду з апеляційною скаргою, просить повністю скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити первісний позов та визнати укладеним Договір № 4-519 від 19.12.2014р. з Додатком № 1, укладеним у редакції відповідно до протоколу розбіжностей до Додатку № 1 до Договору № 4-519 від 19.12.2014р.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення місцевим судом та неправильне застосування норм матеріального права, та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про вчинення Телеканалом ІСТV дій, що свідчать про прийняття останнім пропозиції укласти договір на умовах щодо вартості послуг у редакції, наведеній КРРТ. Вказаний висновок обґрунтовується положеннями статті 642 Цивільного кодексу України, а в якості дії, що свідчить про прийняття Телеканалом ІСТV пропозиції КРРТ укласти Договір № 4-519 від 19.12.2014 (надалі - Договір) в редакції КРРТ, зазначено часткову оплату Телеканалом ІСТV послуг Договору .

Апелянт зазначає, що місцевий суд не прийняв до уваги ту обставину, що вищезазначеною статтею передбачається, що дія, яка засвідчує бажання укласти договір, відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, має бути вчинена особою у межах строку для відповіді, і тільки тоді ця дія є може свідчити про прийняття пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У даному випадку оплати здійснювались Телеканалом ІСТУ вже після підписання Телеканалом ІСТV та отримання КРРТ Протоколу розбіжностей до додатку № 1 до Договору та самого Договору, підписаного Телеканалом ІСТV із відповідним застереженням. Крім того, апелянт зазначає, що виходячи з загальної суми оплат, Телеканал ІСТV не вчинював оплати, відповідно до умов, що були запропоновані КРРТ у пропозиції. Зазначене підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи Телеканалом ІСТV.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що у рішенні, як на встановлений факт, міститься посилання на укладення договору 19.12.2014 року між КРРТ та Телеканалом ІСТV, предметом якого є надання телекомунікаційних послуг. Однак, зазначені висновки не підтверджуються фактичними обставинами справи та суперечать нормам матеріального права, а саме ст. 638 ЦК України, ст. 180 ГК України, ст. 644 ЦК України.

Апелянт зазначає, що не погоджуючись з умовами, викладеними у договорі, зокрема у Додатку до договору «Перелік технічних засобів мовлення, що використовуються Концерном РРТ та ТОВ «МКТРК» (ІСТV) для надання телекомунікаційних послуг ТОВ «МКТРК» (ІСТV) в 2015 р., а саме з ціною за годину мовлення телевізійних передавачів та ціною за годину роботи СПС (супутникова приймальна станція), Телеканалом ІСТV було оформлено протокол розбіжностей до додатку № 1 до договору, а договір підписано із застереженням - «дійсно з протоколом розбіжностей». Вказаний протокол розбіжностей та Договір (по 2 примірники на 14-ти аркушах кожний) із дотримання двадцятиденного терміну було направлено відповідачу. Які останнім були отримані 15 січня 2015 року, що підтверджується листом КРРТ вих.№104/4-07 від 17.01.2015 року за підписом Генерального директора О. Півнюка.

Керуючись законодавством України в сфері телебачення і радіомовлення, законодавством у сфері телекомунікації, в тому числі статті 28, 63 Закону України «Про телекомунікації», положення ч. 6 статті 179 Господарського кодексу України, договір на підставі якого надаються телекомунікаційні послуги, є таким, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону.

Апелянт вважає, що оскільки КРРТ не звернувся до суду у встановлені ч.7 ст.181 Господарського кодексу України строки, то пропозиція Телеканалу ІСТV викладена у протоколі розбіжностей, вважається прийнятою відповідачем в силу закону. КРРТ на підставі статті 60 Господарського процесуального кодексу України було подано зустрічний позов (наявний в матеріалах Справи) з метою визнання договору укладеним, відповідно до умов, що були запропоновані КРРТ.

Апелянт звертає увагу суду на те, що отримавши договір, підписаний Телеканалом ІСТV із застереженням та протокол розбіжностей до договору, КРРТ приймав телевізійний сигнал із програмою Телеканалу ІСТV та розповсюджував його кінцевим глядачам/споживачам.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) є телемовником та здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про телебачення і радіомовлення" на підставі ліцензій на мовлення, виданих Національною радою України з питань телебачення та радіомовлення Серія НР № 00464-м від 26.02.2003, серія НР № 00062-м від 30.10.2011, серія НР № 00089-м від 05.08.2014.

Згідно ст. 28 Закону України "Про телекомунікації" використання ресурсів телекомунікаційних мереж загального користування для потреб телебачення та радіомовлення здійснюється на договірних засадах відповідно до законодавства. Надання телекомунікаційних послуг для потреб телебачення і радіомовлення регулюється Законом України "Про телебачення і радіомовлення".

Частиною 4 ст. 39 Закону України "Про телебачення та радіомовлення" встановлено, що телерадіоорганізації здійснюють мовлення з використанням ресурсу багатоканальної телемережі відповідно до умов ліцензії на мовлення та угоди з оператором багатоканальної телемережі.

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ( Концерн РРТ) є оператором мереж ефірного телерадіомовлення, що включений до Реєстру операторів та провайдерів телекомунікацій згідно рішення НКРЗ від 07.12.2007 № 1019 "Про введення реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій", реєстраційний № 898.

Пунктом 150 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 передбачено, що послуги ефірного телерадіомовлення надаються операторами мереж ефірного телерадіомовлення за наявності ліцензії на надання послуг з технічного обслуговування і експлуатації таких мереж, виданої НКРЗІ.

Послугами ефірного телерадіомовлення є: технічне обслуговування і експлуатація технічних засобів випромінення в ефір; передача телерадіопрограм до технічних засобів випромінення в ефір з використанням споруд і ліній зв'язку; трансляція телерадіопрограм технічними засобами випромінення в ефір.

Послуги ефірного телерадіомовлення надаються телерадіоорганізаціям за умови укладення договору та наявності ліцензії на мовлення, виданої Національною радою з питань телебачення і радіомовлення.

З метою оформлення договірних відносин щодо надання телекомунікаційних послуг у період 2015 календарного року Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на ім'я Директора - Президента Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) було направлено лист від 17.01.2015 № 104/4-07 для подальшого підписання два примірники проекту договору № 4-519 від 19.12.2014 р. із додатком № 1 до нього. Обидва примірники договору із додатком були підписані Генеральним директором Концерну РРТ та скріплені печаткою Концерну РРТ.

Зазначені документи фактично було отримано представником позивача, що здійснює представництво юридичної особи відповідно до Статуту позивача та положень Глави 17 Цивільного кодексу України, 26 грудня 2014 року, що підтверджується відповідною службовою запискою особи, що здійснювала особисту передачу документів (додається).

Згідно п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений - протягом нормально необхідного для цього часу.

Не погоджуючись з умовами, викладеними у проекті договору, зокрема у додатку до договору Перелік технічних засобів мовлення, що використовуються Концерном РРТ та ТОВ МКТРК» (ІСТV) для надання телекомунікаційних послуг ТОВ «МКГРК» (ІСТV) в 2015 р., а саме з ціною за годину мовлення телевізійних передавачів та ціною за годину роботи СПС (супутникова приймальна станція), позивачем було оформлено Протокол розбіжностей до додатку № 1 до Договору, а Договір підписано із застереженням - «дійсно з протоколом розбіжностей» та листом від 14.01.2015 № 14 направлено відповідачу.

Вищезазначений протокол розбіжностей та договір (по 2 примірники на 14-ти аркушах кожний) із дотримання двадцятиденного терміну було направлено відповідачу, який його отримав 15.01.2015р.

Статтею 646 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Згідно п. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Концерн РРТ листом від 17.01.2015 № 104/4-07 повідомило Телеканал ІСТV про те, що не приймає умови протоколу розбіжностей, який був надісланий Телеканалом ІСТV листом від 14.01.2015 № 14, та вважає договір неукладеним у зв'язку з недосягненням сторонами усіх істотних умов договору.

Крім того, в листі зазначено, що при перегляді вартості послуг Концерну РРТ на 2015 рік було враховано фактичний індекс споживчих цін за 10 місяців 2014, який дорівнює 119 % і не враховано вартість електроенергії (не входить до індексу споживчих цін), яка за 12 місяців 2014 зросла на 21, 9 % (з 1, 0324 кВт/година у січні 20140 до 1, 2585 грн. кВт/година у грудні 2014). Відповідно, Концерн РРТ збільшує вартість своїх послуг лише на 19 % для покриття, виключно, основних витрат.

Вищенаведений лист отриманий позивачем 19.01.2015, що підтверджується відтиском печатки Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) за № 17.

Для врегулювання розбіжностей, що виникли між сторонами відповідно до п. 5.4. договору, скликано оперативну нараду, за результати якої складено протоколи оперативної наради між Концерном радіомовлення, радіозв'язку та телебачення та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) від 08.06.2015, від 15.07.2015, від 14.08.2015 та 14.09.2015.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) зазначає, що відповідно до тексту проекту договору, запропонованого відповідачем (за первісним позовом), останнім було задекларовано підвищення вартості телекомунікаційних послуг, загалом на 19 % від вартості послуг, що надавались у 2014 році.

В обґрунтування зустрічного позову, Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення вказує, що останній при наданні послуг застосовує тарифи, які відповідають вимогам ст. 67 Закону України "Про телекомунікації", згідно яких визначені принципи регулювання тарифів, а саме: базування розрахунків тарифів на собівартості цих послуг з урахуванням отримання прибутку, а також необхідності укладення перехресного субсидування одних телекомунікаційних послуг за рахунок інших. Оскільки послуги з трансляції телерадіопрограм не підлягають державному регулюванню, Концерн радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, як оператор телекомунікацій, має право встановлювати тарифи самостійно.

Місцевий господарський суд при прийнятті рішення дійшов висновку про те, що Телеканалом ІСТV було вчинено дії, що свідчать про прийняття останнім пропозиції укласти договір №4-519 від 19.12.2014 на умовах щодо вартості послуг у редакції, наведеній КРРТ, оскільки Телеканалом ІСТV було здійснено часткову оплату послуг договору.

Судова колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 642 ЦК України дія, яка засвідчує бажання укласти договір, відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, має бути вчинена особою у межах строку для відповіді, і тільки тоді ця дія є може свідчити про прийняття пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно із наявними у справі доказами оплати здійснювались Телеканалом ІСТУ вже після підписання Телеканалом ІСТУ та отримання КРРТ Протоколу розбіжностей до додатку № 1 до Договору (далі по тексту - Протокол розбіжностей) та самого Договору, підписаного Телеканалом ІСТУ із відповідним застереженням.

Виходячи із загальної суми оплат, колегія приходить до висновку про те, що Телеканал ІСТУ не здійснював оплату відповідно до умов, що були запропоновані КРРТ у пропозиції, що підтверджується платіжними дорученнями доданими до матеріалів справи Телеканалом ІСТУ.

Проектом договору наданим КРРТ, було запропоновано підвищення вартості послуг на 19%. Телеканал ІСТУ запропонував підвищення вартості послуг на 5%. Місцевим судом вірно встановлено, що тарифи КРРТ не підлягають державному регулюванню, виходячи із змісту статті 66 Закону України «Про телекомунікації».

Відповідно до ч. 1 та ч.2 статті 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови по предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не було досягнуто згоди щодо суттєвої умови договору, а саме ціни, а тому висновок суду про задоволення позовних вимог про укладення договору в редакції Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення суперечить нормам чинного законодавства України.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні сторонами 04.12.2015р. було підписано договір № 4-519 про надання телекомунікаційних послуг у новій редакцї та надав примірник договору.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування, колегія приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна комерційна телерадіокомпанія" (ІСТV) на рішення Господарського суду м. Києва від 05.11.2015р. у справі № 910/21408/15 задовольнити.

Рішення Господарського суду м. Києва від 05.11.2015р. у справі № 910/21408/15 скасувати.

Відмовити у задоволенні первісного позову повністю.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю.

Матеріали справи № 910/21408/15 повернути до Господарського суду м Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх