КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа№ 910/21197/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Логвинський О.Л. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Хода Ю.В. - за належним чином оформленою довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р.

у справі №910/21197/15 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України"

про стягнення суми заборгованості у розмірі 83797,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" про стягнення суми 83797,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у порушення умов договору №24/03 від 01.04.2015р., відповідач своєчасно і в узгодженому у договорі розмірі не оплатив надані йому послуги позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованості у розмірі 80183,34 грн. За несвоєчасність оплати позивач нарахував до стягнення пеню у розмірі 3442,52 грн. та 172,12 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі № 910/21197/15 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі № 910/21197/15 та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що оскаржуване рішення було прийняте без повного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, викладені у рішенні висновки не відповідали обставинам справи, при недоведеності обставин, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Скаржник зазначав, що в порушення умов договору №24/03 від 01.04.2015р. відповідачем не були виконані грошові зобов'язання, а направлені йому акти приймання-передачі наданих послуг відмовився підписувати. На думку апелянта, суд першої інстанції не застосував аналогії закону до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, і не врахував, що акт, підписаний однією із сторін, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані обґрунтованими.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.11.2015р. апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), судді Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі № 910/21197/15 та розгляд справи призначено на 09.12.2015р.

08.12.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні, що відбулось 09.12.2015р. колегією суддів оголошено перерву до 20.01.2016р.

У судовому засіданні, що відбулось 20.01.2016р. колегією суддів задоволено клопотання про продовження строків розгляду справи, яке подано представником відповідача та оголошено перерву до 27.01.2016р.

У судовому засіданні 27.01.2016р. представник відповідача просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник позивача підтримав доводи апеляційного оскарження, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. та задовольнити апеляційну скаргу.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального прав, повторно розглянувши спір, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 01.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (Замовник) укладено Договір №24/03 (Договір), згідно п. 1.1. якого виконавець надає замовнику послуги з обслуговування купівельних візків замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору встановлено, що під послугами з обслуговування купівельних візків сторони розуміють: збирання, транспортування купівельних візків з території будівлі Торгівельно-розважального комплексу "Караван" за адресою: м. Київ, вул. С.Сосніних, 17 та прилеглої території до спеціально відведених місць ("Паркінг боксів"). Територія обслуговування та розташування Паркінг боксів зазначені в Дислокації (Додатку №1) до цього Договору.

Пунктом 1.3. Договору перелік прийнятих виконавцем в обслуговування купівельних візків затверджується сторонами в Додатках до цього Договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Відповідно п.п. 2.1.3., 2.1.4. Договору виконавець зобов'язаний забезпечити участь своєї уповноваженої особи у спільній з замовником щомісячній та позачерговій інвентаризації купівельних візків, що знаходяться в обслуговуванні виконавця, за наслідками якої сторони підписують акт інвентаризації. Інвентаризація проводиться сторонами до 25 числа кожного поточного місяця обслуговування; забезпечувати своєчасне збирання, транспортування та схоронність купівельних візків га дитячих візків (фан-візків).

Пунктом 2.1.10. Договору, до 5-го числа кожного місяця наступного за звітним, виконавець повинен складати та направляти замовнику 2 підписаних екземпляра акту приймання-передачі наданих Послуг.

Згідно п.п. 2.3.5., 2.3.6. Договору, замовник зобов'язаний прийняти від виконавця Акт приймання-передачі наданих послуг, підписати, та у разі відсутності зауважень у 5-ти денний термін з моменту його отримання, екземпляр виконавця повернути останньому. В разі наявності претензій до змісту Акту приймання-передачі наданих послуг, повернути його виконавцю з зауваженнями.

Зі змісту п. 3.1. Договору розрахунок за надані послуги замовник здійснює щомісяця на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг, не пізніше 5-ти днів з моменту підписання Актів. Розрахунок за надані послуги замовник здійснює в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з обслуговування купівельних візків у розмірі 80183,34 грн., відповідно до актів надання послуг №101/4108 від 30.04.2015р. у розмірі 28300,00 грн., №101/5191 від 31.05.2015р. у розмірі 28300,00 грн. та №101/6117 від 30.06.2015 у розмірі 23583,34 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що акти №101/4108 від 30.04.2015р. на суму 28300,00 грн., №101/5191 від 31.05.2015р. на суму 28300,00 грн. позивач 16.06.2015р. надіслав відповідачу листом (вих.№9-15/06/15 від 15.06.2015р.) для підписання, а листом №1-15/06/15 від 15.06.2015р. - акти звірки взаєморозрахунків станом на ІІ квартал 2015р., за якими заборгованість відповідача становила 80183,34 грн.

25.06.2015р. позивач письмово повідомив відповідача (вих. №1240615 від 25.06.2015р.) про розірвання договору №24/03 від 26.06.2015р., у зв'язку з існуванням простроченої заборгованості замовника за надані послуги виконавця.

Заперечуючи заявлені до нього вимоги, відповідач посилався на те, що за результатами щомісячних інвентаризацій у період з 01.04.2015р. по 25.06.2015р., ним була виявлена втрата виконавцем 27 візків.

На доведення цих доводів, відповідач послався на акти №7/15 від 29.04.2015р., №9/15 від 28.05.2015р., які були підписані представником позивача, а також на акти №11/15 від 23.06.2015р. та №13/15 від 25.06.2015р., які залишились ним не підписаними, проте направлялись позивачу листами вих. №152/15 від 01.07.2015р. та №157/15 від 02.07.2015р.

Разом з договором 01.04.2015р. замовник та виконавець підписали акт прийому-передачі купівельних візків, згідно з яким кількість візків Wanzl 130 становить 749 шт. та дитячих візків (фан-мобілів) у кількості 20 шт.

Пунктом 5.3.Договору сторони погодили, що в тому випадку, якщо за наслідками інвентаризації буде встановлена нестача купівельних візків, яка буде перевищувати 2 (дві) штуки, виконавець сплачує замовнику штраф в розрахунку 5010,00 грн. ПДВ 20%-835,00 грн. за кожен наступний втрачений купівельний візок.

Заходи досудового врегулювання спору щодо втрачених візків і сплати за це штрафу результатів не мали, і 02.07.2015р. замовник надіслав виконавцю лист №153/15 від 01.07.2015р., у якому з посиланням на вказані обставини висловив свої зауваження до актів про надання послуг, при цьому на незабезпечення виконавцем зобов'язань зі схоронності візків та несплатою ним передбаченого договором штрафу за їх втрату.

Відсутність працівників позивача у місці надання послуг заактовано відповідачем 27.06.2015р. та 30.06.2015р., про що 30.06.2015р. був повідомлений позивач листом №149/15.

Також, відповідач висловив незгоду з одностороннім розірвання Договорів №23/03 виконавцем, вважаючи, що в такому разі порушена передбачена сторонами процедура розірвання договорів та залишились невиконаними зобов'язання перед відповідачем, про що відповідач письмово повідомив позивача (лист №46 від 03.07.2015 року).

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що цивільні права та обов'язки між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору, який за своє правовою природою є договором про надання послуг.

Встановивши, що обов'язком позивача є участь у щомісячній та позачерговій інвентаризації купівельних візків разом із відповідачем, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач неякісно виконував свої зобов'язання, адже допустив втрату 27 купівельних візків; не підписав акти інвентаризації. За встановлених обставин, за висновком суду першої інстанції, позивач не може вимагати від замовника оплатити вартість послуг, тим більше, що відповідач надав свої заперечення, як це передбачено умовами укладеного між сторонами договору.

Поряд з цим, суд першої інстанції розглянув вимогу про розірвання договору і відмовив у її задоволенні.

Судова колегія з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може.

Вимоги про розірвання договору позивач не заявляв, а отже висновки суду першої інстанції з цього питання свідчать, що суд першої інстанції при вирішенні спору безпідставно вийшов за межі заявлених вимог.

Як стверджує позивач, відповідач у порушення договірних зобов'язань, не здійснив оплату за надані позивачем послуги з обслуговування купівельних візків у загальному розмірі 80183,34 грн.

Між тим, відповідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір, який був укладений 01.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (замовник, відповідач) №24/03 (договір), передбачає, що виконавець надає замовнику послуги з обслуговування купівельних візків замовника, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги на умовах, визначених цим договором.

Колегією суддів встановлено, що діяльність виконавця, за яку передбачена щомісячна плата у розмірі 28300,00 грн. з ПДВ, полягає у збиранні, транспортуванні купівельних візків з території будівлі ТРК "Караван" за адресою: м. Київ, вул. C.Сосніних буд. 17 та прилеглої території до спеціально відведених місць ("паркінг боксів").

Зі змісту ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, комерційну цінність має діяльність виконавця.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що свої зобов'язання виконав у відповідності з умовами укладеного договору.

Вказану обставину позивач засновував на актах про надання послуг, безпідставно не підписаних відповідачем.

Так, вказував позивач, виконання ним зобов'язання підтверджено актами надання послуг № 101/4108 від 30.04.2015р., № 101/5191 від 31.05.2015р., які були направлені на адресу замовника 16.06.2015р.

Відмова замовника підписувати зазначені акти та оплачувати надані послуги ґрунтується на тому, що у квітні та травні 2015р. позивачем втрачено візки, і штраф за їх втрату позивач добровільно не сплатив.

Судова колегія вважає, що право виконавця на отримання щомісячної плати не пов'язана зі сплатою ним штрафу за втрачені візки. Не уміщено у договір умови і про те, що належна до сплати сума підлягає зменшенню на розмір штрафу.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За умовами договору (п.4.3.) будь-яка із сторін може розірвати цей Договір в односторонньому порядку або призупинити його виконання, якщо інша Сторона: не виконує свої зобов'язання за Договором з письмовим повідомленням про цей факт іншій Стороні за 14 робочих днів; стає банкрутом, знаходиться в стадії визнання банкрутом, стає неплатоспроможною або знаходиться в стадії ліквідації чи реорганізації.

Повідомлення про одностороннє розірвання договору №24/03 позивач направив відповідачу 25.06.2015р., умотивувавши таке розірвання відсутністю оплати замовником вартості наданих послуг. Проте, вже 27.06.2015р. зняв своїх працівників з місця дислокації.

Актами від 27.06.2015р. та 30.06.2015р. замовник встановив відсутність працівників позивача у місці надання послуг.

Цього факту позивач не заперечує і тому плату за надані послуги у 2015р. вимагав у розмірі 23583,34 грн. з розрахунку здійсненої ним діяльності по 25 червня 2015 року включно.

На момент прийняття рішення судом першої інстанції доказів виконання замовником своїх зобов'язань не надано, відтак, вимоги позивача про стягнення плати за послуги у квітні та травні 2015 року, відповідно до актів надання послуг № 101/4108 від 30.04.2015р., № 101/5191 від 31.05.2015р., на загальну суму 56 600,00 грн. підлягають задоволенню.

Вимога про стягнення 23583,34 грн. плати за здійснену ним діяльність у червні 2015 року відповідно до акту № 101/6117 від 30.06.2015р. є необґрунтованою, оскільки умовами договору передбачено оплата наданих послуг за повний календарний місяць.

Пунктом 2.3.5 договору встановлено, що замовник зобов'язаний прийняти від виконавця акт приймання-передачі наданих послуг, підписати, та у разі відсутності зауважень, у 5-ти денний термін з моменту його отримання, екземпляр виконавця повернути останньому.

Згідно п. 2.3.6 договору у разі наявності претензій до змісту акту приймання-передачі наданих послуг, повернути його виконавцю з зауваженнями.

Колегія суддів зазначає, що акти наданих послуг, які не підписані замовником, не спростовують факту надання цих послуг виконавцем за договором, чого відповідач не заперечує. Отже, якщо виконавцем надані послуги, які споживаються в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, то виконавець вправі отримати плату за їх надання у розмірі, узгодженому сторонами у договорі.

За приписами ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі подвійної облікової ставки (п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Згідно п. 5.4 договору у випадку прострочення оплати послуг замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день від суми простроченої заборгованості.

Облікова ставка Національного банку України з 04.03.2015р. до 28.08.2015р. становила 30% річних.

Позивачем нараховано пеню з розрахунку від суми заборгованості за кожен день прострочки за прострочений платіж згідно Актів приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2015р. та від 31.05.2015р. на загальну суму 3442,52 грн. При цьому позивач вважає, що прострочка в оплаті за надані послуги згідно з актом приймання-передачі від 30.04.2015р. становить 52 дні, а за актом приймання-передачі від 31.05.2015 р. - 22 дні.

Відповідно з пунктом 2.1.10. Договору, до 5-го числа кожного місяця наступного за звітним, виконавець повинен складати та направляти замовнику 2 підписаних екземпляра акту приймання-передачі наданих Послуг.

Згідно п.п. 2.3.5., 2.3.6. Договору, замовник зобов'язаний прийняти від виконавця Акт приймання-передачі наданих послуг, підписати, та у разі відсутності зауважень у 5-ти денний термін з моменту його отримання, екземпляр виконавця повернути останньому. В разі наявності претензій до змісту Акту приймання-передачі наданих послуг, повернути його виконавцю з зауваженнями.

Зі змісту п. 3.1. Договору розрахунок за надані послуги замовник здійснює щомісяця на підставі Актів приймання-передачі наданих послуг, не пізніше 5-ти днів з моменту підписання Актів.

Таким чином, оплата наданих послуг має бути здійснена замовником щомісячно у розмірі 28300,00 грн. не пізніше 10 дня наступного за місяцем, у якому надавалися послуги.

Позивач звернувся з позовом 03.08.2015р., проте період нарахування пені обмежив 03.07.2015р., не зазначивши при цьому початку перебігу вказаних ним, відповідно, 52 та 22 днів допущеного відповідачем прострочення в оплаті наданих послуг за квітень та травень 2015 року. На загальну суму 56 600,00 грн.

У зв'язку з цим судова колегія, здійснивши перерахунок пені і зважаючи на умови договору, дійшла до висновку, що позивачем розраховувалася пеня за прострочку в оплаті відповідачем послуг за квітень 2015р., - з 11 травня 2015р., а за травень 2015р. - з 11 червня 2015р.

За таких обставин справи, нарахована позивачем і заявлена до стягнення пеня у загальному розмірі 3442,52 грн. є правомірною, а вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач обмежив період нарахування трьох процентів річних 03.07.2015р., виходячи з того, що відповідач допустив прострочку в оплаті послуг, наданих у квітні 2015р., - з 11 травня 2015р., а послуг, наданих у травні 2015р., - з 11 червня 2015р.

Перевіривши подані ним розрахунки трьох відсотків річних, колегія суддів задовольняє позов на заявлену суму у розмірі 172,12 грн.

Згідно ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мало місце неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідали фактичним обставинам справи, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі №910/21197/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" та часткове задоволення його апеляційної скарги.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подачу позову та витрати за звернення до суду з апеляційною скаргою покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі №910/21197/15 - частково задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2015р. у справі №910/21197/15 скасувати і прийняти нове.

3. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (03035, м. Київ, вул. Кудряшова, 20А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 21, ) заборгованість у розмірі 56600 (п`ятдесят шість тисяч шістсот) грн. 00 коп., пеню 3442 (три тисячі чотириста сорок дві) грн. 52 коп. та 172 (сто сімдесят дві) грн. 12 коп. 3 % річних.

5. В решті позову відмовити.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (03035, м. Київ, вул. Кудряшова, 20А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 21, ) витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1312 (тисяча триста дванадцять) грн. 88 коп.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Рітейлу України" (03035, м. Київ, вул. Кудряшова, 20А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чистий Світ Технології" (04073, м. Київ, пр-т. Московський, 21, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1444 (тисяча чотириста сорок чотири) грн. 17 коп.

8. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази.

9. Матеріали справи №910/21197/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

Л.Г. Смірнова