РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016Справа №910/29367/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Восточний регіон"
До Приватного акціонерного товариства "Армлит-Донбасс"
простягнення 340 463,85 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача - Ткачов Д.М., представник за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Армлит-Донбасс" про стягнення 340 463,85 грн., з яких: 186 698,03 грн. основний борг, 8 153,31 грн. пеня, 9 885,30 грн. 3% річних, 135 727,20 грн. інфляційні втрати за договором №8/10 від 27.01.2010р. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на послуги адвоката в сумі 20 300,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що Відповідачем не здійснено в повному обсязі оплати товару, поставленого останньому за Договором поставки №8/10 від 27.01.2010, що зумовило виникнення у Відповідача заборгованості перед Позивачем та звернення останнього з даним позовом до суду. Позивачем матеріально-правове обґрунтування позову визначено з посиланням на вимоги ст.ст.712, 525, 526, 530, 629, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст.712, 173, 175, 181, 218, 223, ч. 6 ст. 232 ГК України.

Ухвала суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи була надіслана за повідомленою суду адресою, яка також є адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 72.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

На призначені судові засідання 08.12.2015, 14.01.2016, 28.01.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення судового засідання з зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, хоча про дату та час їх проведення повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні у матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судових засідань була вручена відповідачу 02.12.2015, 18.12.2015, 20.01.2016.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

14.01.2016р. Позивачем подана заява на підставі ч.4 ст. 22 ГПК України про зміну підстав позову та відмови від позову в частині стягнення з відповідача пені в сумі 8 153,31 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказана заява обґрунтована тим, що в ході розгляду справи позивачем виявлено, що у видаткових накладних та платіжних дорученнях щодо оплати за поставлений товар відсутні посилання на договір поставки №8/10 від 27.01.2010. З метою приведення позову у відповідність до вимог чинного законодавства, позивач на підставі ч. 4 ст. 22 ГПК України змінив підстави позову та обґрунтовує обов'язок відповідача оплати товару ч. 1 ст. 692 ЦК України, а саме з моменту прийняття товару покупцем (відповідачем). Враховуючи наведене, позивач відмовився від позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 8 153,31 грн. В іншій частині позовні вимоги та підстави позову позивач залишив без змін.

Суд розглянув вказану заяву та прийняв її до розгляду. В частині стягнення пені в розмірі 8 153,31 грн. у зв'язку з відмовою від позову в цій частині суд припиняє провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 80 ГПК України.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, а також те, що ухвалою суду від 14.01.2016, відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України господарський суд вже продовжував строк розгляду справи, не знайшовши підстав для відкладення розгляду справи, суд відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Восточний Регіон» як Постачальником (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Армлит-Донбасс» як Покупцем (надалі - Відповідач) укладено Договір поставки №8/10 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник зобов'язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити продукцію, а саме: інструмент та круг обдирний (500*40*203) (ТУ У 26.8-4-2002) в найменуванні, номенклатурі, кількості та за цінами, які визначаються на момент відвантаження товару та вказаними у Специфікаціях (додатках) до даного договору згідно специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1 Договору перехід права власності на товар здійснюється в момент оформлення накладної на товар, підписання її обома сторонами та фактичної передачі товару покупцеві.

Згідно з п. 3.2 Договору базисні умови поставки узгодженої партії Товару приймаються Сторонами відповідно до правил «ІНКОТЕРМС-2000».

Відповідно до п. 3.3. Договору товар вважається зданим Постачальником і прийнятим Покупцем за якістю відповідно до сертифіката якості, за кількістю - відповідно до кількості зазначених у видатковій накладній.

Постачальник заздалегідь сповіщає Покупця про готовність Товару до відвантаження (п. 3.4 Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору загальна вартість договору є орієнтовною і на момент укладення договору становить 900 000,00 грн., в тому числі ПДВ 150 000,00 грн. Загальна вартість договору може змінюватися у зв'язку зі зміною асортименту (збільшенням або зменшенням конкурсних торгів), а також зміною цін на товари, сировину, матеріали, енергоносії. Після отримання передоплати на розрахунковий рахунок Постачальника ціна на Товар зміні не підлягає.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата за кожну партію Товару проводиться простим банківським переказом на розрахунковий рахунок Постачальника на підставі виставленого рахунку протягом 10 днів з моменту отримання Товару Покупцем.

Відповідно до п. 8.5 Договору, договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2010 за умови повного взаєморозрахунку сторін. Якщо за місяць до закінчення строку дії цього договору жодна зі сторін письмово не заявить про його розірвання, договір вважається пролонгованим на додатковий строк з подальшим оформленням додаткової угоди.

31.12.2010 року сторони уклали Додаткову угоду № 1, якою внесли зміни до п. 8.5 Договору в частині подовження строку дії договору до 31.12.2011.

26.12.2011 року сторони уклали Додаткову угоду № 2, якою внесли зміни до п. 8.5 Договору в частині подовження строку дії договору до 31.12.2012.

12.12.2012 року сторони уклали Додаткову угоду № 4, якою внесли зміни до п. 8.5 Договору в частині подовження строку дії договору до 31.12.2013.

Судом встановлено, що за період з 27.01.2010 до15.05.2014 Позивачем поставлено товар Відповідачу товар на загальну суму 784 554,39 грн., доказом чого є підписані уповноваженими представниками сторін видаткові накладні, які містяться в матеріалах справи та довіреностями на отримання товару. Матеріали справи також містять виставлені позивачем рахунки-фактури на поставку товару.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що свої обов'язки за договором Позивач виконав належним чином, а саме своєчасно та в повному обсязі здійснив поставку товару, проте Відповідач, як Покупець, свої зобов'язання щодо оплати поставленого товару виконував неналежним чином, у зв'язку із чим допустив прострочення оплати вартості поставленого та прийнятого товару.

Факт приймання Відповідачем товару підтверджується наявністю підпису та печатки на вказаних накладних, згідно яких приймався поставлений товар. Будь-яких зауважень щодо кількості та якості поставленого товару від Відповідача не надходило.

Матеріли справи свідчать про те, що Відповідач частково сплачував кошти за поставлений товар, про що свідчать банківські виписки, які наявні в матеріалах справи.

Як встановлено судом та доведено позивачем, згідно наявних в матеріалах справи видаткових накладних, загалом вартість поставленого Товару становить 784 554,39 грн., з яких сплачено відповідачем 597 856,36 грн. Отже, сума боргу відповідача за поставлений, але не оплачений товар становить 186 698,03 грн.

Аналіз взаємовідносин сторін, свідчить про те, що Відповідач провів повний розрахунок з Позивачем за поставлений товар станом на 09.10.2013 року. Перша спірна поставка відбулася в той же день за видатковою накладною РН-0002529 від 09.10.2013. За вказаною накладною з повної вартості товару в сумі 257,40 грн. неоплачена частина складає 44,76 грн., що відображено у розрахунку ціни позову, який додається до позовної зави.

Таким чином, оскільки позивач за період з 27.01.2010 по 09.10.2013 не має претензій до Відповідача, а матеріали справи свідчать про те, що відповідачем до 09.10.2013 було здійснено оплату поставленого товару, спірний період суми основного боргу в загальному розмірі 186 698,03 грн. починається з 09.10.2013 (за видатковою накладною РН-0002529 від 09.10.2013р.) до 15.05.2014р.

Наявність заборгованості підтверджується крім іншого належним чином оформленим актом звірки взаємних розрахунків підписаних між сторонами станом на 25.11.2013 року. Вказаний акт звірки взаєморозрахунків підписаний та скріплений печатками сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати. Отже, обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту його прийняття.

Згідно з п. 1 Інформаційного листа ВГСУ "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" від 17.07.2012 №01-06/928/2012 "підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України".

Відповідно до п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Так, оскільки Позивач поставив товар, а Відповідач отримав товар згідно з видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи в спірний період з 09.10.2013 до 15.05.2014, то у Відповідача виник обов'язок щодо оплати поставленого та прийнятого товару.

Отже, строк виконання обов'язку Відповідачем щодо оплати поставленого товару є таким, що настав.

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 186 698,03 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 9 885,30 грн. та інфляційних втрат в розмірі 135 727,20 грн., суд вказує наступне.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010).

Оскільки відповідачем прострочено оплату поставленого товару, згідно вимог ст. ст. 610, 611 625 Цивільного кодексу України вказане є підставами для застосування до відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання у вигляді 3% річних та інфляційних втрат.

Суд зазначає, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат, здійснено позивачем на суми заборгованостей по кожних накладних окремо в спірний період, строк прострочення яких визначений з урахуванням п. 4.2 Договору.

У зв'язку з наведеним, суд погоджується з періодом нарахування 3% річних нарахованих по кожній накладній до 31.10.2015 в розмірі 9 885,30 грн. та інфляційних втрат нарахованих по кожній накладній до 31.10.2015 в розмірі 135 727,20 грн.

Отже, суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про його обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення 3% річних в сумі 9 885,30 грн. та інфляційних втрат в сумі 135 727,20 грн.

Що ж стосується вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 20 300,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, що передбачено ст.ст. 48, 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.10 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 04.03.1998 р. №02-5/78 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (з наступними доповненнями і змінами), витрати позивачів та відповідачів, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ч.5.ст.49 ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, і платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг.

Вказані витрати Позивач підтверджує долученими до матеріалів справи Договором про надання адвокатських послуг №1/05 від 15.05.2014, укладений між Адвокатом Грібінюковим Ігорем Петровичем та ТОВ «Восточний регіон», свідоцтвом на право на заняття адвокатською діяльністю №3984, витягом з єдиного державного реєстру адвокатів України та платіжним дорученням №2738 від 06.10.2014 про сплату на суму 20 300,00 грн.

Однак, суд критично відноситься до вищевказаних доказів на підтвердження факту надання правової допомоги саме по даній справі адвокатом Грібінюковим І.П., у зв'язку з чим підстав для покладення витрат на відповідача за послуги адвоката в сумі 20 300,00 грн. у суду немає, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.1 Договору про надання адвокатських послуг, Адвокат бере на себе зобов'язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, застосовує всі способи до покладення сум судових витрат, що підлягають оплаті за послуги адвоката, на винну сторону, а Замовник зобов'язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Відповідно до п. 1.2 Договору про надання адвокатських послуг, Адвокат відповідно до узгоджених Сторонами доручень:

а) веде претензійну роботу, підготовку судово-процесуальних документів за матеріалами, які підготовлює Замовник; представляє у встановленому порядку інтереси Замовника в судах України та в інших органах при розгляді правових питань відносно господарських правовідносин між Замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРМЛІТ-ДОНБАС»;

б) дає письмові роз'яснення, пояснення, довідки Адвоката з правових питань, що виникають у діяльності Замовника; надає правову допомогу Замовнику з підготовки судово-процесуальних документів, веде претензійну роботу, представляє у встановленому порядку інтереси Замовника в судах України та в інших органах, правильного оформлення та укладення договорів.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми, судові витрати, за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Згідно пункту 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.12.2007 № 01-8/973 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права» у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна надавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суду не доведено надання послуг позивачу адвокатом Грібінюковим І.П. у даній справі. Жодних актів про надання послуг, звітів про виконання доручень саме адвокатом Грібінюковим І.П. матеріали справи не містять, суду не надано жодного акту прийому-передачі виконаних робіт, який би підтверджував, які саме юридичні послуги були надані Позивачу адвокатом Грібінюковим І.П. Суду не доведено, що по вказаній справі адвокат Грібінюков І.П. вів претензійну роботу, підготовку судово-процесуальних документів. Також судом взято до уваги той факт, що у судових засіданнях інтереси Позивача представляв не адвокат Грібінюков І.П, а зовсім інший представник Позивача за відповідною довіреністю (Ткачов Д.П.). Також, представником Позивача не надано суду належного розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, який роз'яснював би, які саме юридичні послуги надавались Позивачу.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторону.

Отже, судом не встановлено факту надання правових послуг адвокатом Грібінюковим І.П. по даній справі. Відтак, за встановлених у ході судового розгляду обставин, Господарський суд міста Києва дійшов висновку у відмові Позивачу у задоволенні вимоги про стягнення з Відповідача 20 300,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на Відповідача пропорційно задоволених позовних вимог. Судовий збір в частині відмови від позову про стягнення з відповідача пені в сумі 8 153,31 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст. 49, п.4 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Армлит-Донбасс» (04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, буд. 72, ідентифікаційний код 31649644) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Восточний регіон» (69006, м. Запоріжжя, вул. Одеська, буд. 8, ідентифікаційний код 30923107) 186 698 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот дев'яносто вісім) грн. 03 коп. основного боргу, 9 885 (дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 30 коп. 3% річних, 135 727 (сто тридцять п'ять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 20 коп. інфляційних втрат, 4 984 (чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят чотири) грн. 66 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В частині вимоги про стягнення 8 153,31 грн. пені провадження у справі припинити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 05.02.2016р.

Суддя І.І. Борисенко