ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"02" лютого 2016 р. Справа № 902/331/15

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Незамай Д.Д., розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом : фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

до : товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (, 24600, смт. Крижопіль, вул. Чкалова, 16 Б, Крижопільський район, Вінницька область)

про стягнення 84 700,00 грн. заборгованості

представники сторін не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

16.03.2015 року до господарського суду Вінницької області звернувся фізична особа -підприємець ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" про стягнення 84 700,00 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 18.03.2015 року порушено провадження у справі № 902/331/15, прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання на 31.03.2015 року.

В подальшому, ухвалою суду від 31.03.2015 року зупинено провадження у справі № 902/331/15 до винесення господарським судом Вінницької області рішення за результатами розгляду заяви ФОП ОСОБА_1 б/н від 13.03.2015 року про визнання грошових вимог та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/1608/14 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні".

Ухвалою суду від 23.10.2015 року поновлено провадження у справі 902/331/15 та призначено справу до розгляду на 10.11.2015 року.

Також, ухвалою суду від 10.11.2015 року зупинено провадження у справі № 902/331/15 до винесення Рівненським апеляційним господарським судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.10.2015 року у справі № 902/1608/14.

Згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", 11.01.2016 року до господарського суду Вінницької області повернулась справа № 902/1608/14.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.10.2015 у справі № 902/1608/14 задоволено частково; пункт 1 резолютивної частини ухвали господарського суду Вінницької області від 12.10.2015 у справі № 902/1608/14 скасовано; прийнято в цій частині нове судове рішення : заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 б/н від 13.03.2015 про визнання грошових вимог та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/1608/14 задоволено частково; визнано вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" в сумі 16 734 грн. 53 коп. (14 000 грн. основної заборгованості та 907 грн. 53 коп. пені, 1 827 грн. судових витрат) та включено їх до реєстру вимог кредиторів з черговістю погашення - шоста черга; вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" на суму 69 792,47 грн. пені відхилено; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (24600, Вінницька область, смт.Крижопіль, вул.Чкалова, 16-Б, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІНПП НОМЕР_1) 669 грн. 90 коп. судового збору.

За наведених обставин, ухвалою суду від 20.01.2016 року поновлено провадження у справі 902/331/15 та призначено справу до розгляду на 02.02.2016 року.

На визначену дату 02.02.2016 року представники сторін в судове засідання не з'явилися.

Направлення ухвали суду від 20.01.2016 року на адресу позивача згідно витягу з ЄДРПОУ, а саме : АДРЕСА_1, підтверджується реєстром поштових відправлень № 82 від 25.01.2016 року.

Окрім того, ухвала суду надіслана на адресу відповідача : 24600, смт. Крижопіль, вул. Чкалова, 16 Б, Крижопільський район, Вінницька область, повернулася до суду із поштовою відміткою "адресат відсутній".

Згідно абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26 грудня 2011 року, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відсутність представників позивача та відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Також, судом встановлено, що 01.02.2016 року на електронну адресу суду від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява б/н від 29.01.2016 року про припинення провадження у справі № 902/331/15 та повернення судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Зокрема, у заяві позивач просить суд припинити провадження у даній справі, в зв'язку з прийняттям зазначеної вище постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року щодо розгляду апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Вінницької області від 12.10.2015 у справі № 902/1608/14.

Оглянувши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно матеріалів справи № 902/331/15, позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" 14 000,00 грн. - заборгованості за договором на виконання робіт № 15 від 17.09.2013 року та пеню в розмірі 70 700,00 грн. за прострочення оплати.

Як вказувалося вище та встановлено судом, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2015 року у справі № 902/1608/14, визнано вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" в сумі 16 734 грн. 53 коп. (14 000 грн. основної заборгованості та 907 грн. 53 коп. пені, 1 827 грн. судових витрат) та включено їх до реєстру вимог кредиторів з черговістю погашення - шоста черга; вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" на суму 69 792,47 грн. пені відхилено.

В силу ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення у справі № 902/1608/14 щодо грошових вимог позивача до відповідача, які є предметом розгляду у справі № 902/331/15, суд приходить до висновку припинити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат, суд врахував слідуюче.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України, про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Пунктом 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними.

При цьому, слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 1-1 статті 80 ГПК, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях.

У разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК), сплачені суми судового збору не повертаються.

Згідно п. 5.2 вказаної вище постанови (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Про таке повернення зазначається : в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Як вбачається з матеріалів справи № 902/331/15, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 827,00 грн., що підтверджується квитанцією № оп. 4158 від 16.02.2015 року на суму 1 218,00 грн. та квитанцією № оп. 1119 від 10.03.2015 року на суму 609,00 грн..

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_1 подано заяву про повернення судового збору б/н від 29.01.2016 року, суд приходить до висновку, що сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 1 827,00 грн. підлягає поверненню позивачу.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 32-34, 43, п. 2 ч. 1 ст. 80, 86, 87, 115 ГПК України, -

У Х В А Л И В :

1. Провадження у справі № 902/331/15 припинити.

2. У відповідності з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI, судовий збір у сумі 1 827,00, перерахований за квитанцією № оп. 4158 від 16.02.2015 року та квитанцією № оп. 1119 від 10.03.2015 року підлягає поверненню позивачу.

3. Засвідчена гербовою печаткою ухвала суду є підставою для повернення позивачу судового збору у встановленому цією ухвалою розмірі.

4. Ухвалу засвідчену гербовою печаткою суду надіслати позивачу з повідомленням про вручення.

5. Копію ухвали надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1);

3 - відповідачу (смт. Крижопіль, вул. Чкалова, 16 Б, Крижопільський район, Вінницька область).