ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р.Справа № 916/4690/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 01.06.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4690/15:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Саратське автотранспортне підприємство 15166";

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3;

про припинення (скасування) підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю „Саратське автотранспортне підприємство 15166 (далі Позивач) звернулось до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 (далі Відповідач ) із позовом про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця посилаючись на те, що відповідач, будучи фізичною особою підприємцем здійснює перевезення пасажирів при цьому порушує приписи законодавства, якими регулюються питання перевезення автомобільним транспортом, зокрема вимоги Закону України „Про автомобільний транспорт, Закон України „Про дорожній рух.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що відповідач здійснюючи перевезення пасажирів на підставі договору від 25 травня 2015 р., укладеному з ПАТ „Татарбунарське АТП 15143, порушує приписи вказаних Законів України, а саме, зокрема: встановив на задні осі автомобіля по одному колесу, тоді як положено по два колеса, у нього відсутній журнал обліку проведення технічного контролю транспортного засобу, відсутній журнал обліку проведення стану водія перед виїздом на маршрут, протягом семі років ним не сплачені фінансові санкції.

З посиланням на приписи ст. 34 Закону України „Про автомобільний транспорт, ст. 48 Закон України „Про дорожній рух, п.15 ст. 58, п.6 ст. 59, ч.1 ст. 246 Господарського кодексу України, позивач просить позов задовольнити та припинити підприємницьку діяльність відповідача з наданням послуг у сфері перевезення пасажирів.

Відповідач з вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позов, у якому зазначив, що за приписами ст. 43 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців у даному випадку немає підстав для припинення субєкта господарювання та за приписами Закону України „Про автомобільний транспорт та Закону України „Про дорожній рух позивач не є субєктом права на подачу подібного позову до відповідача.

З цих підстав відповідач просить відмовити у позові.

Ухвалою господарського суду Одеської області строк вирішення спору продовжений на 15 днів по лютого 2016 р.

В засіданні суду оголошувалась перерва з 25 січня 2016 р. по 01 лютого 2016 р. та по 08 лютого 2016 р. за правилами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В засідання суду 08 лютого 2016 р. за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Як випливає із змісту позову, предметом спору у даній справі йдеться про припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця відповідача у звязку з порушенням ним приписів ст. 34 Закону України „Про автомобільний транспорт, ст. 48 Закон України „Про дорожній рух.

Питання припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця регулюються Законом України „Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 15 травня 2003 року № 755-IV (із наступними змінами), (далі Закон).

За п.8 ст. 1 цього Закону в цьому Законі вживається термін „заявник яким є фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа - у разі подання документів для проведення інших реєстраційних дій щодо фізичної особи підприємця.

Під іншими реєстраційним діями в цієї статті зазначена реєстрація фізичної особи підприємця.

За ч. 4 ст. 18 вказаного Закону для державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця заявником подається один з таких документів:

1) заява про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її рішенням;

2) ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця у звязку з її смертю, визнанням її безвісно відсутньою або оголошенням померлою.

З приведеного випливає, що ініціатором припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця за її рішенням фактично є сам підприємець.

Також суд зазначає наступне.

Як випливає із позову, відповідач здійснює перевезення пасажирів на підставі договору укладеного 25 травня 2015 року з ПАТ „Татарбунарське АТП 15143.

Таким чином, між ТОВ „Саратське АТП 15166 та ФОП ОСОБА_3 немає договірних відносин щодо перевезення пасажирів. Тобто позивач у справі фактично не є роботодавцем відповідача.

З цього приводу суд вважає, що всі посилання позивача на вказані норми Законів відносно відповідача є безпідставними.

Аналізуючи приведене господарський суд вважає вимоги позивача не обгрунтованими, не підтвердженими наявними у справі доказами і тому не підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15 лютого 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук