номер провадження справи 32/3/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 Справа № 908/11/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство "Сумський Бекон" (42323, Сумська область, Сумський район, с. Кровне, вул. Гірська, буд. 39)

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (69121, АДРЕСА_1)

про стягнення 31810,99 грн.

Суддя Н.А. Колодій

Представники:

Від позивача: Павлючок А.М., довіреність б/н від 19.01.2016 р.

Від відповідача: ОСОБА_4, договір б/н від 11.01.2016 р.

До господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство "Сумський Бекон" з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 29245 грн., які складаються з 25109,63 грн. основного боргу, 315,18 грн. - 3% річних, 2565,21 грн. пені та 1255,48 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено її до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.01.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/11/16, присвоєно номер провадження справи 32/3/16, з призначенням судового засідання на 20.01.2016 р. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

В судовому засіданні 14.01.2015 р. для надання додаткових доказів оголошено перерву до 10.02.2016 р.

20.01.2016 р. до господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство "Сумський Бекон" надійшла заява (вих. б/н від 19.01.2016 р.), якою позивач просив збільшити розмір позовних вимог. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 31810,99 грн., які складаються з 25109,63 грн. основного боргу, 315,18 грн. - 3% річних, 5130,70 грн. пені та 1255,48 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

При цьому в разі збільшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Факт збільшення ціни позову обов'язково відображається господарським судом, в описовій частині рішення зі справи.

Заяви відповідають вимогам ст. 22 ГПК України, приймаються судом. Суд розглядає позовні вимоги про стягнення 31810,99 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 526, 530, 549, 550, 691, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 231, 265 Господарського кодексу України та умовами договору поставки № 31 від 09.07.2015 р.

Відповідач позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими і безпідставними, з підстав викладених в відзиві на позовну заяву (відзив долучений до матеріалів справи).

У засіданні суду 10.02.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

09.07.2015 р. між ТОВ Агротехнологічне підприємство "Сумський Бекон" (позивачем у справі, постачальник) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем у справі, покупець) був укладений договір № 31 (далі за текстом -договір).

За умовами п. п. 1.1 договору, постачальник відповідно до умов договору зобов'язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у накладних (товарно-транспортних або товарних), що виписуються на кожну партію товару та вважається невід'ємною частиною даного договору.

Загальна сума договору складається із сум конкретних поставок, що здійснені протягом термін дії договору та які вказуються в накладній на момент її підписання. Загальна сума договору визначається виходячи з цін на товар і загальної кількості товару всіх партій (згідно з накладними), проданого відповідно до умов даного договору (п. п. 2.1., 2.3, договору).

Товар вважається переданим постачальником та прийнятий покупцем, після підписання представником покупця товарної накладної, що свідчить про приймання товару по якості та кількості та про відсутність претензій поставленого товару зі сторони покупця до постачальника (п.4.11. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 25109,63 грн., а саме кістковий залишок в кількості 10043,850 кілограм, що підтверджується товарно -транспортною накладною № Р2347 від 27.07.2015 р., копія якої міститься в матеріалах справи.

Зазначена товарно -транспортна накладна № Р2347 від 27.07.2015 р., підтверджує факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи та печатки сторін на вказаній накладній.

Відповідно до п. 3.9 договору оплата за товар здійснюється протягом трьох банківських днів з моменту поставки товару та надання рахунку-фактури.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті товару не виконав, внаслідок цього у нього виникла заборгованість в сумі 25109,63 грн., що підтверджується матеріалами справи.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач звернувся до відповідача з претензією (вих. № 8 від 10.09.2015 р.) про оплату заборгованості за договором в сумі 25109,63 грн. Відповідач заборгованість за отриманий товар не оплатив.

Враховуючи наявну заборгованість відповідача за договором поставки, позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, за якою було порушено провадження у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 ЦК України).

Відповідач у письмовому відзиві зазначив про відсутність підстав для оплати ним товару за зазначеною накладною, зокрема, з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів, які б засвідчували факт поставки та отримання товару відповідачем на умовах договору, а саме рахунку - фактури, замовлень та товарної накладної і сертифікату, який би підтверджував якість товару.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, виходячи з наступного.

Згідно умов договору поставки № 31 від 09.07.2015 р. є те, що постачальник зобов'язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у накладних (товарно-транспортних або товарних), що виписуються на кожну партію товару та вважається невід'ємною частиною даного договору .

Тобто, за умовами зазначеного пункту договору належними доказами поставки є товарна накладна або товарно-транспортна накладна.

У розділі 4.11 договору сторони визначили, що товар вважається переданим постачальником та прийнятий покупцем, після підписання представником покупця товарної накладної, що свідчить про приймання товару по якості та кількості та про відсутність претензій поставленого товару зі сторони покупця до постачальника. Товар вважається переданим постачальником та прийнятим покупцем після підписання представником покупця товарної накладної, що свідчить про приймання товару по якості і кількості і відсутності претензій до постачальника зі сторони покупця (п. 7.5 договору).

Як було встановлено судом, позивач передав відповідачу товар - кістковий залишок в кількості 10043,850 кілограм, за умовами договору поставки № 31 від 09.07.2015 р., що підтверджується вищезазначеною товарно - транспортною накладною № Р2347 від 27.07.2015 р.

Крім того, позивач надав докази здійснення транспортування товару на адресу відповідача. А саме, між ТОВ "Сумський Бекон" укладено договір - заявку № 27/07-15 від 27.07.2015 р. на перевезення ватажу автомобільним транспортом Фізичної особи - підприємцем ОСОБА_6, який значиться в товарно - транспортної накладній № Р2347 від 27.07.2015 р. як перевізник. Умови договору перевізник виконав в повному обсязі, про що свідчить Акт приймання - передачі наданих послуг по договору заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом (копії договору - заявки та Акт містяться в матеріалах справи).

Пунктом 4.6. договору визначено, що при передачі товару постачальник зобов'язаний передати всю необхідну документацію на товар, а покупець зобов'язаний прийняти товар і підписати всі необхідні документи, що підтверджують передачу товару.

Відповідачем не доведено факт порушення відповідачем приписів п. 4.6 договору. Зокрема, матеріали справи не містять доказів витребування відповідачем супровідних документів на прийняття ним товару.

Крім того, в пунктах 7.3., 7.4 договору сторони визначили, що претензії по кількості та по якості товару приймаються виключно під час передачі товару представнику покупця, при умові складання підтверджуючих претензійні вимоги документів та виконанні вимог чинного законодавства України. Покупець має право відмовитись від партії товару, якщо під час здачі - приймання виявиться невідповідність партії вимогам чинних ДСТУ щодо м'яса птиці.

Відповідач, як вбачається з матеріалів справи, від отримання товару за товаро -транспортною накладною № Р2347 від 27.07.2015 р. не відмовився в порядку ст. 666 ЦК України.

Стосовно заперечень відповідача, щодо відсутності в товаро- транспортній накладній № Р2347 від 27.07.2015 р. прізвища та ім'я по-батькові особи, що отримала товар та номеру та дати довіреності на підставі, якої відбувалось прийняття товару, що не дає підстави позивачу стверджувати про отримання товару, суд зазначає наступне. Доставка товару, в т.ч. і за оспорюванню відповідачем накладною, здійснювалася транспортом позивача, що підтверджується товаро - транспортною накладною та умовами договору. На накладній мається підпис в графі «отримав(ла)», який скріплений печаткою юридичної особи - відповідача. Доказів того, що печатка була викрадена і була використана без волевиявлення відповідача суду не надано.

Суд, оцінивши пояснення сторін, фактичні обставини справи та оглянувши в судовому засіданні надані сторонами докази, дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми 25109,63 грн. боргу за поставлений товар є обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та підлягає задоволенню.

У зв'язку з простроченням відповідачем грошового зобов'язання позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 315,18 грн. - 3% річних за період 31.07.2015 р. по 30.12.2015 р.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку втрат від інфляції грошових коштів, то перевіривши наданий розрахунок, судом встановлено, що розрахунок 3% річних позивачем виконаний не вірно. Фактично, стягненню з відповідача підлягає сума 315,76 грн. в більшому розмірі чим заявлена позивачем. Однак, оскільки судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, а позивачем заявлено до стягнення 315,18 грн. -3% річних, то судом позовна вимога в цій частині задовольняється в межах суми, заявленої позивачем.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 5130,70 грн. пеню за період 31.07.2015 р. по 30.12.2015 р. та 1255,48 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У пункті 8.3. договору передбачено, що за прострочення оплати за п. 4.11. покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, а також відшкодовує збитки, нанесені постачальнику простроченням оплати.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено правильність нарахування пені та встановлено, що розрахунок пені позивачем виконаний не вірно. Фактично, стягненню з відповідача підлягає сума 5131,99 грн., в більшому розмірі чим заявлена позивачем. Однак, оскільки судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, а позивачем заявлено до стягнення 5130,70 грн. пені, то судом позовна вимога в цій частині задовольняється в межах суми, заявленої позивачем.

Пунктом 8.4. договору сторони узгодили, що за прострочення оплати понад тридцять днів з покупця додатково стягується штраф у розмірі 5% від вартості неоплаченого товару.

Судом перевірено розрахунок позивача та встановлено, що вимоги позивача про стягнення 1255,48 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Таким чином позов слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство "Сумський Бекон" до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 31810,99 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (69121, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехнологічне підприємство "Сумський Бекон" (42323, Сумська область, Сумський район, с. Кровне, вул. Гірська, буд. 39, ) 25109 (двадцять п'ять тисяч сто дев'ять) грн. 63 коп. основного боргу, 315 (триста п'ятнадцять) грн. 18 коп. - 3% річних, 5130 (п'ять тисяч сто тридцять) грн. 70 коп. пені, 1255 (одна тисяча двісті п'ятдесят п'ять) грн. 48 коп. штрафу, 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "15" лютого 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.