ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 910/8276/15-г
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого, Корнілової Ж.О. Чернова Є.В.
за участю представників: від скаржника: від відповідача: Боліщук Р.А. Панкеєва О.О.
розглянув касаційну скаргуОСОБА_6
на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25 листопада 2015 року
у справі№910/8276/15-г господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Український торговий дім "Каділлак, Шевролє"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє"
простягнення 16058,77грн.
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015р. (судді СмірноваЛ.Г., Чорна Л.В., Кропивна Л.В.) припинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6.

Суд апеляційної інстанції не погодився із доводами скаржника, що рішенням господарського суду першої інстанції вирішено питання, які стосуються його прав, дійшовши висновку, що предмет спору жодного відношення до внесків в статутний капітал відповідача не має і як результат, жодного зменшення статутного капіталу відповідача у зв'язку з їх продажем не відбулося, а отже і права ОСОБА_6, як засновника відповідача жодним чином не порушені.

ОСОБА_6 в касаційній скарзі просить ухвалу апеляційного господарського суду скасувати з підстав порушення та неправильного застоування норм процесуального права, прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник доводить, що є учасником товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє", про що свідчить нотаріально посвідчений договір про передачу частки у статутному капіталі від 20.07.2009 р., що не взято до уваги апеляційним господарським судом. Судом при вирішенні спору неправильно застосовані норми ст.ст. 16, 334, 392 ЦК України, оскільки сторони перебували у зобовязальних відносинах, тому позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права. Скаржник вважає, що в спірному випадку мало місце договорі щодо продажу статутного капіталу для чого було необхідним прийняття рішення загальними зборами учасників товариства, однак збори щодо цього питання не проводилися, що є порушенням ст. 16 Закону України "Про господарські товариства". За висновокм скаржника безпідставне зменшення статутного капіталу завдає шкоди господарській діяльності товариства, перешкоджає реалізації прав учасника на управління товариством.

Вищий господарський суд України, розглянувши доводи касаційної скарги, заслухавши представників учасників судового процесу, що взяли участь в судовому засіданні, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з резолютивної частини рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 р. предметом спору у справі є визнання за позивачем права власності на автомобілі.

ОСОБА_6 оскаржив зазначене рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апелянт (ОСОБА_6) не є учасником правовідносин, що виникли між сторонами у даній справі, тому апеляційне провадження з перегляду судового рішення у справі припинив.

Вирішуючи питання щодо права апелянта на оскарження рішення господарського суду суд касаційної інстанції вважає висновки апеляційного господарського суду невірними з наступних мотивів.

Відпоівдно до п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ ГПК України" із змінами і доповненнями зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Аналізуючи судове рішення суд апеляційної інстанції вказав, що рішення місцевого господарського суду стосується стягнення 16058,77грн, предмет спору жодного відношення до внесків в статутний капітал відповідача не мають і як результат, жодного зменшення статутного капіталу відповідача у зв'язку з їх продажем не відбулося, а отже і права ОСОБА_6, як засновника відповідача жодним чином не порушені.

Разом з тим, як вказано вище предметом спору у справі є визнання за позивачем права власності на автомобілі, про що свідчить резолютивна частина рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2015 р..

За таких обставин, даючи оцінку спірних правовідносин апеляційний господарський суд невірно враховував предмет спору про стягнення 16058,77грн, оскільки судовим рішенням у спрві питання стягнення грошових коштів не вирішувалося, предмет спору не узгоджується з встановленням факту про право власності на автомобіль.

Скаржник доводить, що згідно з договором від 20.07.2009 р. йому належить частка в статутному фонді відповідача, що становить 82,9% статутного капіталу.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з п. 1.7 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільна група "Каділлак, Шевролє", затвердженого загальними зборами учасників протоколом № 40 від 20.07.2009 р., зареєстрованого 21.07.2009 р. учасником товариства є ОСОБА_6, тобто особа, яка зверталася з апеляційною скаргою.

Таким чином, зважаючи на частку скаржника у сатутному капіталі товариства, дії товариства в особі керівних органів щодо належного такому товариству майна свідчать про порушення корпоративних прав скаржника щодо управління справами товариства, розподілу прибуткувід господарської діяльності товариства та погіршення майнового стану товариства, що впливає на права скаржника як учасника з часткою у статутному капіталі товариства в розмірі 82,9%.

Апеляційний господарський суд наведених обставин не враховува, оцінки доводам скаржника не надав, неправильно встановивши предмет спору дійшов невірних висновків про відсутність підстав вбачати порушення прав апелянта ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 111-10 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо, зокрема, господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

При новому розгляді справи суду належить врахувати наведені обставини, вирішити питання про залучення апелянта до участі у справі, визначивши його процесуальний статус, та здійснити перегляд оскарженого судового рішення господарського суду першої інстанції з врахуванням порядку розгляду апеляційної скарги та меж перегляду справи в апеляційній інстанції.

Відповідно до норми ст.107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Зважаючи на це касаційна інстанція відхиляє вимоги касаційної скарги про перевірку рішення господарського суду першої інстанції та його скасування, оскільки такі стосуютья перевірки рішення, яке не переглядалося в апеляційному порядку.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2015р. у справі №910/8276/15-г господарського суду міста Києва скасувати.

Справу передати до апеляційного господарського суду для перегляду рішення місцевого господарського суду по суті.

Головуючий, суддя В. Овечкін

судді Ж. Корнілова

Є. Чернов