ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р.Справа № 923/1426/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів: Лисенко В.А., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 30.12.2015 року №01-4/56;

від відповідача ОСОБА_2 на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців;

розглянувши апеляційну скаргу Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с. Костогризове Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 року

у справі № 923/1426/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон

до відповідача: Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області

про стягнення 18278 грн. 30 коп.

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області про стягнення 18278 грн. 30 коп., в якій просив суд стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області суму основного боргу 12 246 грн. 52 коп., суму інфляційних втрат 2 681 грн. 70 коп., 3% річних 172, грн. 58 коп., пеню 3 077, грн. 50 коп., а також компенсувати позивачу за рахунок відповідача судові витрати у розмірі 1827 грн. 00 коп.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 року у справі №923/1426/15 (суддя Литвинова В.В.) позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області на користь Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон суму заборгованості за договором в сумі 12 346 грн. 52 коп., суму 3% річних в розмірі 172 грн. 58 коп., суму пені в розмірі 3 077 грн. 50 коп., суму інфляційних в розмірі 2 561 грн. 72 коп. та 1 814 грн. 94 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.

Приватна виробничо-комерційна фірма "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області із вказаним рішенням не погодилась, тому звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 року у справі №923/1426/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству "Херсонська теплоелектроцентраль" у задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням обставин справи.

До Одеського апеляційного господарського суду 01.02.2016 року надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон просить суд залишити рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відзив судовою колегією долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення з мотивів, викладених письмово.

Колегія суду Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 923/1426/15 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин справи переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду є обґрунтованим та правомірним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" (Виконавець) та Приватною виробничо-комерційною фірмою "Інвентор" (Споживач) було укладено договір № 467 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобовязався надавати Споживачеві з початку по кінець опалювального періоду, встановленого рішення виконкому Херсонської міської ради, відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 5 договору встановлені тарифи на послуги, а саме на момент укладення договору з централізованого водопостачання гарячої води та опалення для потреб інших споживачів становить 1199,88 грн./Гкал (з ПДВ); при зміні тарифів на послуги з теплопостачання взаєморозрахунки виконуються по тарифам, затвердженими (погодженими) державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими органами, які мають право на встановлення або зміну тарифу; про зміну тарифів Виконавець повідомляє Споживача листом або в засобах масової інформації.

Розмір щомісячної плати за надані послуги розраховується відповідно фактичного споживання теплової енергії згідно з нормативами (нормами) та тарифами, діючими на момент споживання, та затвердженими (погодженими) державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими органами, які мають право на встановлення або зміну тарифу (пункт 6 договору).

Згідно з пунктом 8 договору, зокрема, встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг, платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Пунктом 12 договору встановлено, що за несвоєчасне внесення плати із Споживача стягується в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки терміну сплати, сума інфляційних втрат за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості.

Положеннями пункту 30 договору встановлено строк його дії. Договір укладається на строк до 31.12.2013 року і набирає чинності з дня його укладання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду.

При цьому, пунктом 31 договору визначено, що договір може бути розірваний достроково за взаємною згодою сторін у разі: зникнення потреби в отриманні послуг або відмови Споживача від користування послугами Виконавця; переходу права власності (користування) на приміщення до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору.

На виконання договору Публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль" було надано послуги з централізованого опалення та теплопостачання гарячої води, що підтверджується довідками про наявність опалення у абонентів Херсонської теплоелектроцентралі, в тому числі у приміщенні відповідача, за листопад, грудень 2014 року, за січень, лютий, березень 2015 року, що знаходяться у матеріалах справи, розрахунком спожитої теплової енергії в період за листопад 2014 року березень 2015 року, що знаходяться у матеріалах справи.

За спожиту теплову енергію, позивачем було виставлено відповідачеві рахунки № 0-121 за листопад 2014 року на суму 1 472 грн. 71 коп., за грудень 2014 року на суму 2 732 грн. 38 коп., за січень 2015 року на суму 3 068 грн. 69 коп., за лютий 2015 року на суму 2 548 грн. 86 коп., за березень 2015 року на суму 2 968 грн. 68 коп., які вручались відповідачу, що підтверджується копіями цих рахунків, супровідними листами та поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи.

Листом від 25.05.2015 року № 06-1/1120 позивачем було направлено відповідачу вимогу про сплату заборгованості, а супровідним листом від 07.07.2015 року № 6-1/1409 також було направлено відповідачу акт звірки взаєморозрахунків від 06.07.2015 року, проте відповідач на зазначені листи відповіді не надав, другий примірник акту звірки розрахунків не повернув.

У звязку з тим, що відповідач не оплатив надані послуги з теплопостачання, за ним утворилася заборгованість в розмірі 12 346 грн. 52 коп., що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла наступних висновків.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.10.2012 року №467, в силу статей 173-175 Господарського кодексу України, є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача оплатити надані позивачем послуги за договором.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, що визначено статтею 175 Господарського кодексу України.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон було надано відповідачу послуги з теплопостачання, що підтверджується довідками про наявність опалення у абонентів Херсонської теплоелектроцентралі, в тому числі у приміщенні Відповідача, розрахунком спожитої теплової енергії в період за листопад 2014 року березень 2015 року, виставленими відповідачеві рахунками, а відповідач не оплатив надані послуги, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 12 346 грн. 52 коп. є доведеними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є фінансовими санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів (девальвації грошової одиниці України) та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ця міра відповідальності нараховуються незалежно від наявності вини боржника, оскільки передбачена законом і є частиною грошового зобовязання боржника до моменту його припинення згідно норм чинного законодавства України.

В позовній заяві Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон просило суд стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с. Костогризове Херсонської області інфляційні втрати 2 681 грн. 70 коп. за період з 21.12.2014 року по 17.08.2015 року.

Інфляційні нарахування це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Так, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобовязання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобовязання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Судова колегія, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань за грудень 2014 року серпень 2015 року, дійшла висновку, що місцевим господарським судом правомірно задоволено позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 2 561 грн. 72 коп. та відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 119 грн. 98 коп., з огляду на те, що позивачем невірно вказано початок періоду нарахування інфляційних.

Також, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон просило суд стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с. Костогризове Херсонської області 3% річних у сумі 172 грн. 58 коп. за період з 21.12.2014 року по 17.08.2015 року.

Перевіривши розрахунок позивача трьох процентів річних в сумі 172 грн. 58 коп. за період з 21.12.2014 року по 17.08.2015 року, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в цій частині відповідають вимогам чинного законодавства, їх розрахунок здійснений позивачем належним чином, тому рішення суду щодо задоволення цих позовних вимог в повному обсязі є правомірним.

В позовній заяві Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м. Херсон просило суд стягнути з Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с. Костогризове Херсонської області пеню в сумі 3 077 грн. 50 коп. за період з 21.12.2014 року по 17.08.2015 року.

У розумінні статті 230 Господарського кодексу України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, з урахуванням пункту 12 договору та норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку про правомірність та обґрунтованість господарським судом Херсонської області позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 3 077 грн. 50 коп.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення. Зокрема, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.10.2012 року №467 припинив свою дію з 01.01.2015 року, з огляду на наступне.

В силу приписів статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м.Херсон листом від 07.10.2014 року №06-1/2079 повідомило Приватну виробничо-комерційну фірму "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області про те, що на виконання постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України від 23.05.2014 року №595 було введено в дію інші тарифи, ніж передбачені умовами договору.

Приватна виробничо-комерційна фірма "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області направляла позивачу листи від 07.11.2014 року № 07/11 та від 17.12.2014 року №13 про припинення договірних відносин та опломбування приладів обігріву приміщення відповідача, у звязку з погіршенням якості послуг та завищеними тарифами. Публічне акціонерне товариство "Херсонська теплоелектроцентраль", м.Херсон листом від 17.12.2014 року надало обґрунтовану відповідь відповідачу щодо застосування тарифів. Щодо розірвання договору позивач згоди не надав.

З огляду на те, що одностороння відмова від договору в даному випадку не передбачена ні умовами договору, ні чинним законодавством, а відповідач не звертався до суду з позовними вимогами про розірвання договору, судова колегія дійшла висновку, що договір не припинив своєї дії, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неправомірними та необґрунтованими.

Твердження відповідача щодо погіршення якості послуг розглянуто судовою колегією та відхилено, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі надання послуг не в повному обсязі або зниження якості, постачальник зобовязаний здійснити перерахунок їх вартості в сторону зменшення.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника з тим, щоб зафіксувати порушення договірних зобовязань і скласти акт-претензію.

Форма акту-претензії затверджена Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

При цьому, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні статей 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України погіршення якості наданих послуг.

Щодо посилання відповідача на нібито неправомірну зміну тарифів позивачем, судова колегія зазначає наступне.

Господарським Кодексом України, Законом України "Про ціни та ціноутворення", іншими законодавчими актами передбачено, що в Україні діють вільні та регульовані ціни.

Відповідно статті 15 Закону України "Про теплопостачання", основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання є регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат.

Статтею 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Таким чином, вартість послуг з постачання теплової енергії відноситься до сфери регульованих цін і встановлюється уповноваженим державним органом. Вартість послуг з теплопостачання, що застосовувалися що Публічного акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль", м.Херсон у листопаді 2014 року затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України від 23.05.2014 року № 595, протягом грудня 2014 лютого 2015 року постановою від 28.11.2014 року № 618, протягом березня 2015 року постановою від 27.02.2015 року № 283, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Контрозрахунок відповідача судовою колегією розглянуто та відхилено з огляду на те, що протягом опалювального сезону 2014 2015 року відповідачу здійснювався перерахунок вартості послуг. Зменшення вартості послуг було здійснено у грудні 2014 року з урахуванням дати фактичного початку опалення приміщень відповідача у листопаді 2014 року, що підтверджується даними рахунків на оплату. Щодо нібито невірного визначення позивачем нормативів теплового споживання, судова колегія зазначає, що вони визначені рішенням виконкому Херсонської міської ради від 20.01.2009 року №38, а умовами укладеного сторонами договору обумовлено застосування при розрахунку нормативів, визначених рішенням місцевої влади в обсягах її компетенції за законом. Це ж стосується і ОСОБА_3 розрахунків обсягів фактичного споживання теплової енергії, яка була затверджена розпорядженням №56-Р від 22.10.2014 року відповідача. Скаржник не довів суду засобами доказування в господарському судочинстві недійсність або нечинність вказаних документів, оскільки відсутнє будь-яке рішення суду іншої юрисдикції або господарського суду щодо встановлення таких обставин.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до статті 47 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею за результатами дослідження усіх обставин справи. Тому судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 року у справі №923/1426/15 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватної виробничо-комерційної фірми "Інвентор", с.Костогризове Херсонської області на рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 року у справі №923/1426/15 залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 року у справі №923/1426/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді В.А. Лисенко

ОСОБА_3