ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 лютого 2016 року Справа № 914/3714/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівБакуліної С.В.,
Яценко О.В.,

розглянувши
касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради
на постанову 07.12.2015 Львівського апеляційного господарського суду
у справі№914/3714/14 господарського суду Львівської області
за позовомСихівської районної адміністрації Львівської міської ради
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:ФОП ОСОБА_4 Львівської міської ради ОСОБА_5
прозобов'язання здійснити демонтаж тимчасової споруди
ВСТАНОВИВ :

Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову від 07.12.2015 Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/3714/14 господарського суду Львівської області.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні (сторонам) у справі.

Відповідно до вимог статті 111-1 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

До касаційної скарги Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради не додано доказів надіслання копії касаційної скарги іншим сторонам у справі, а додані копіїї касаційної скарги, які в п. 1 додатку до неї зазначені як "для осіб, що беруть участь у справі".

Колегія суддів зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України саме на касатора, а не на Вищий господарський суд України, покладено обов'язок надсилання копій касаційної скарги іншим сторонам у справі, і невиконання вимог частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України тягне за собою повернення касаційної скарги на підставі п.3 ст.111-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

17.10.2015 Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до ФОП ОСОБА_4 про демонтаж тимчасової споруди.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати.

На момент подання позову ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру становила 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (п. 2,1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір"). Згідно п.п.2 та 5 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справлявся судовий збір в розмірі 1 мінімальної заробітної плати станом на 1 січня календарного року. При поданні касаційної скарги на рішення суду судовий збір справлявся у розмірі 70% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

З 01.09.2015 року набрав чинності Закон України № 484-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким внесено зміни до Закону України "Про судовий збір", зокрема, в частині розміру ставок судового збору.

Відповідно до пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у редакції, що діє з 01.09.2015 року, ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Касаційну скаргу подано 28.12.2015.

Таким чином, сума судового збору має складати 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Однак, як вбачається з долученого скаржником до касаційної скарги платіжного доручення №1451 від 22.12.2015 р. сплачено лише 730,80 грн., що не відповідає розміру встановленої Законом ставки судового збору.

З огляду на викладене, додане скаржником до касаційної скарги платіжне доручення не є належним доказом сплати судового збору у встановленому законом порядку.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 86, 110, 111, пунктами 3, 4 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на постанову від 07.12.2015 Львівського апеляційного господарського суду у справі №914/3714/14 господарського суду Львівської області повернути без розгляду.

Головуючий суддя Ходаківська І.П.

Судді Бакуліна С.В.

Яценко О.В.