ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"08" лютого 2016 р. Справа № 911/5293/15

за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, м. Дніпропетровськ,

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

с. Петропавловська Борщагівка Києво-Святошинського району

про стягнення 216 335,52 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: :не зявився; від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, м. Дніпро-петровськ, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 24.11.2015р. до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Петропавловська Борщагівка, Києво-Святошинського району, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 59 508,60 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 67 972,05 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань в сумі 74 583,12 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 14 271,75 грн., а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 своїх зобовязань за договором банківського обслуговування від 03.03.2011р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.12.2015р. позовну заяву публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/5293/15 та призначено справу до розгляду на 12.01.2016р.

В судове засідання 12.01.2016р. з'явився представник позивача, вимоги суду не виконав, витребувані документи не подав. Відповідач в судове засідання 18.01.2016р. не з'явився, вимоги ухвали господарського суду від 11.12.2015р. не виконав, витребувані судом документи не подав. Ухвалою від 12.01.2016р. розгляд справи відкладено на 01.02.2016р.

Ухвалою від 01.02.2016р розгляд справи відкладено на 08.02.2016р.

В судове засідання 01.02.2016р. та 08.02.2016р. представники сторін не зявились, про причини незявлення суд належним чином не повідомили, витребувані ухвалами суду від 11.12.2015р, від 12.01.2016р., від 01.02.2016р. документи не подали, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлись судом належним чином; відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав.

Суд, у відповідності до вимог ст.ст. 64, 87 ГПК України, направляв відповідачу на належну адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, копію ухвали господарського суду від 11.12.2015р. рекомендованим листом з повідомленням, яке повернуто підприємством зв'язку з посиланням на "закінчення терміну зберігання". Рекомендовані поштові відправлення, якими відповідачу направлялись копії ухвал від 12.01.2016р. та від 01.02.2016р., на адресу суду підприємством звязку не повернуті.

Відповідно до розяснень та рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в підпункті 3.9.1 пункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог частини першої ст. 64, ст. 87 ГПК України. За змістом зазначених статей, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно підпункту 3.9.2. пункту 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, м. Дніпропетровськ (далі по тексту ПАТ КБ ПриватБанк, Банк) до відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1, с. Петропавловська Борщагівка Києво-Святошинського району (далі по тексту ФОП ОСОБА_1 Клієнт), всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 1066, частин 1, 2 ст. 1067 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. ОСОБА_2 зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. При цьому права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054, частиною 1 ст. 1055, частиною 1 ст. 1056 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вищезазначених норм закону, 03.03.2011р. відповідач ФОП ОСОБА_1 через систему інтернет-клієнт-банкінг приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", ОСОБА_2, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування №б/н від 03.03.2011р. на наступних умовах:

- вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок корпоративного клієнта, який надається на фінансування поточної діяльності та здійснення поточних платежів в межах кредитного ліміту (з 03.03.2011р. - 2000,00 грн., з 23.03.2011р. - 1900,00 грн., з 23.05.2011р. - 48000,00 грн., з 04.02.2013р. - 60 000,00 грн.). ОСОБА_2 здійснює обслуговування ліміту клієнта, яке полягає в проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (пункт 3.2.1.1. Умов);

- періодом безперервного користування кредитом є період часу, на протязі якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування кредитним лімітом на поточному рахунку - не більше 35 днів. (пункт 3.2.1.1.11 Умов);

- за період користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка). Порядок розрахунку відсотків: за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (підпункт 3.2.1.4.1.1. Умов);

- у випадку необнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 (тридцять шість) % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню (пункт 3.2.1.4.1.2. Умов);

- у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня наступного за датою порушення зобов'язань (підпункт 3.2.1.4.1.3. Умов);

- клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць шляхом списання винагороди із своїх рахунків. При зміні ліміту банк може вимагати винагороди від різниці між встановленим лімітом та колишнім лімітом (пункт 3.2.1.4.4. Умов);

- при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті процентів, строків повернення кредиту, винагороди, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 3.2.1.5.1. Умов);

- нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3-х років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом (пункт 3.2.1.5.4. Умов).

Суд звертає увагу на те, що заява відповідача від 03.03.2011р., якою відповідач погодився із умовами, викладеними в Умовах і Правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3, що розміщені на офіційному сайті ОСОБА_3, подана в електронному вигляді з накладенням електронно-цифрового підпису у системі Інтернет-клієнт-банкінгу Приват 24.

Правовий статус електронного цифрового підпису врегульований Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів врегульовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Одним із елементів обов'язкового реквізиту є електронний підпис, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник з електронним цифровим підписом автора.

Накладання електронного цифрового підпису завершує утворення електронного документа, надаючи йому юридичної сили. Юридична сила електронного документа з нанесеними одним або множинними електронними цифровими підписами та допустимість такого документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно частини 2 ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідач, підписавши заяву про відкриття поточного рахунку, згідно ст.634 ЦК України, приєднався до умов договору банківського обслуговування та погодився з тарифами банку відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті позивача. За таких обставин, суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами договору, який є чинним та не визнаний недійсним в установленому законом порядку, тобто суд вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 банківського обслуговування від 03.03.2011р., на підставі якого між сторонами виникли відносини кредитування та кредитного обслуговування відповідно до положень глави 71 ЦК України (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 за період з 26.09.2013р. по 09.11.2015р., банк належним чином та в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання згідно Умов, надавши відповідачу кредит в межах встановленого ліміту.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено у статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 за період з 26.09.2013р. по 09.11.2015р., відповідач у строки, встановлені Умовами та Правилами надання банківських послуг, згідно ОСОБА_3 банку, дебетове сальдо не обнулив, в результаті чого з станом на 09.11.2015р. (за заявлений позивачем період) за відповідачем рахується прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 59 508, 60 грн. та по комісіям за користування кредитом в розмірі 14271,75 грн.

Крім того, відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 банківського обслуговування від 03.03.2011р. для розрахунку процентів за користування кредитним лімітом встановлена диференційована процентна ставка, відповідно до якої при не обнулінні дебетового сальдо протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, процентна ставка складає 36% річних, а в разі непогашення кредиту починаючи з 91 дня після дати завершення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта вважаються порушеними. При порушенні клієнтом зобов'язань процентна ставка становить 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що станом на 09.11.2015р. (за заявлений позивачем період) за відповідачем рахується заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 67 972,05 грн., виходячи з розрахунку диференційованої процентної ставки, передбаченої ОСОБА_4 банківського обслуговування від 03.03.2011р.

Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд ухвалами від 11.12.2015р, 12.01.2016р., 01.02.2016р. витребував у відповідача докази, що підтверджують погашення ФОП ОСОБА_1 кредитного ліміту, процентів та штрафних санкцій за ОСОБА_4 банківського обслуговування від 03.03.2011р. Відповідач відзив на позов не подав, доказів належного виконання своїх зобов'язань за ОСОБА_4 не представив та доводи позивача не спростував.

У зв'язку із простроченням відповідачем грошових зобов'язань за ОСОБА_4, позивач просить суд також стягнути з відповідача пеню в сумі 74 583,12 грн., передбачену пунктом 3.2.1.4.1.3. Умов, виходячи з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. Щодо зазначених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно до визначення частини 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється в письмовій формі.

Пунктом 3.2.1.4.1.3. Умов передбачено, що у разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня наступного за датою порушення зобов'язань.

Відповідно до частини 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до вказаних норм закону, перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд встановив, що поданий позивачем розрахунок виконано арифметично вірно та у відповідності до чинного законодавства та станом на 09.11.2015р. належна до стягнення з відповідача пеня складає 74 583,12 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу претензію від 23.10.2015р. №10221K2HCS1DZ, в якій просив ФОП ОСОБА_1 негайно погасити прострочену заборгованість в повному обсязі за реквізитами, встановленими умовами ОСОБА_4 банківського обслуговування від 03.03.2011р., про що свідчать копія фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта" від 01.11.2015р. та копія опису вкладення в цінний лист від 01.11.2015р.. Доказів того, що відповідач надав відповідь на зазначену вище претензію або задовольнив вимоги позивача та належним чином сплатив існуючу заборгованість за ОСОБА_4, суду не подано.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості та штрафних санкцій, надані позивачем, суд задовольняє позов публічного акціонерного товариства Комерційного ОСОБА_2 "ПриватБанк" повністю та приймає рішення про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 216 335,52 грн. за ОСОБА_4 банківського обслуговування від 03.03.2011р., яка складається з: 59 508,60 грн. заборгованості за кредитом; 67 972,05 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 74 583,12 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 14 271,75 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом та відповідно до частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає судові витрати на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 33, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08130, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівка Борщагівка, вул. Шкільна, буд. 27 Б, кв.18, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, )

59 508,60 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот вісім гривень шістдесят копійок) заборгованості за кредитом,

67 972,05 грн. (шістдесят сім тисяч дев'ятсот сімдесят дві гривні п'ять копійок) заборгованості по процентам за користування кредитом,

74 583,12 грн. (сімдесят чотири тисячі п'ятсот вісімдесят три гривні дванадцять копійок) пені,

14 271,75 грн. (чотирнадцять тисяч двісті сімдесят одна гривня сімдесят п'ять копійок) заборгованості по комісії,

3 245,03 грн. (три тисячі двісті сорок п'ять гривень три копійки) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 15.02.2016р.

Суддя О.В. Конюх