ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2016 Справа № 905/3309/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк, м. Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Словянськ, Донецька область

про стягнення 32575грн.91коп.

Суддя Говорун О.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_2, довіреність №3052-К-О від 21.07.2015;

від відповідача - не зявився.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення 32575грн.91коп., з яких заборгованість за кредитом 9968грн.25коп., проценти за кредитним договором 1321грн.17коп. та пеня 21286грн.49коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського обслуговування, відповідно до якого відповідачу було встановлено кредитний ліміт. Позивач зобовязання за договором виконав в повному обсязі, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість відповідача, яку позивач просить стягнути. Крім того, рішенням господарського суду Донецької області від 05.03.2013 були задоволені позовні вимоги позивача до відповідача в частині стягнення з відповідача 13278грн.77коп. процентів за кредитним договором та 6256грн.23коп. пені.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов не надав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, тому справу, на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у судовому засіданні, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

01.09.2006 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк, яке в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк відповідно до статуту, затвердженого загальними зборами акціонерів від 08.08.2011 (а.с.13) та відповідачем було укладено договір банківського рахунку №КТ1Х16 (далі договір банківського рахунку) (а.с.14-17).

Згідно з п.1.1 Регламенту надання мінімального бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок (далі Регламент), позивач за наявності вільних грошових коштів зобов'язується здійснювати овердрафтове обслуговування відповідача на підставі анкети-заяви на встановлення офердрафтового кредиту на картковий рахунок, що полягає в проведенні платежів, здійснених довіреними особами відповідача з використанням корпоративних платіжних карт, понад залишок коштів на картковому рахунку відповідача, відкритому в банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого відповідно до п.1.3 цього додатку шляхом дебатування картрахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо (а.с.18-20).

Відповідно до п.1.3 Регламенту, зокрема, на момент підписання цього додатку до даного договору ліміт складає 500грн.

Додатковою угодою від 21.08.2007 до договір банківського рахунку за згодою сторін суму ліміту встановлено в розмірі 10000грн. (а.с.21).

Проведення платежів відповідача в порядку, встановленому цим додатком до даного договору, здійснюється банком у термін до 08.01.2008 (п.1.3 Регламенту).

Відповідно до п.1.4 Регламенту, овердрафтове кредитування відповідача здійснюється позивачем у межах ліміту і терміну, встановлених у п.1.3 Регламенту, з періодом безперервного користування кредитом не більш 30 днів. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку відповідача при закритті банківського дня. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на картковому рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо.

Згідно з п.1.5 Регламенту, відповідач сплачує відсотки за увесь час фактичного користування кредитом згідно з п.п.3.1-3.3 цього додатка до чинного договору.

Так, з дати виникнення дебетового сальдо на картковому рахунку відповідача при закритті банківського дня відповідач сплачує відсотки, виходячи з диференційованої процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом і встановлений у розділі 4 Регламенту (п.4.1.1): при користуванні кредитом протягом 1-3 днів - 20%, протягом 4-7 днів - 21%, протягом 8-15 днів - 22%, протягом 16-30 днів - 23%. Відсотки, не сплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (п.3.3 Регламенту).

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.03.2013 у справі №5006/19/126/2012 позовні вимоги позивача до відповідача в частині стягнення з відповідача 13278грн.77коп. процентів за кредитним договором за період з 01.01.2008 по 26.12.2011 та 6256грн.23коп. пені за період з 01.08.2008 по 17.09.2010 були задоволені, а в іншій частині, зокрема, щодо стягнення з відповідача 9968грн.25коп. заборгованості за кредитом, судом було відмовлено, з огляду на застосування позовної давності до зазначених вимог (а.с.22-24).

На час прийняття рішення у даній справі, відповідачем не надано доказів виконання рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2013 у справі №5006/19/126/2012.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідачем доказів виконання рішення господарського суду Донецької області від 05.03.2013 у справі №5006/19/126/2012 не надано, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів за кредитним договором, нарахованих за період з 27.12.2011 по 28.07.2015 у розмірі 1321грн.17коп. обґрунтованими та доведеними доказами, що містяться в матеріалах справи, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В частині вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у сумі 9968грн.25коп., суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.03.2013 у справі №5006/19/126/2012, в задоволенні зазначених вимог судом було відмовлено, з огляду на застосування позовної давності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду, яким вирішений господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Враховуючи вищезазначене, суд припиняє провадження у справі в цій частині.

За змістом п.5.1 Регламенту, при порушенні відповідачем зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту відповідач сплачує банку пеню в розмірі 0,2% річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за яких виплачується пеня. Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано клієнтом. Терміни давності позову за вимогою про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені штрафів за цим додатком до даного договору установлюються тривалістю 5 років (п.п.5.3, 5.4 регламенту).

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями в розумінні цього кодексу є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення їм прав здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

За містом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Позивач просить стягнути пеню з відповідача за неналежне виконання умов договору. Однак, ані згідно розрахунку пені, доданого до позовної заяви, ані згідно розрахунку пені, наданого під час розгляду справи, встановити за прострочення якого саме зобов'язання нарахована пеня (за несвоєчасне повернення кредиту або/та несвоєчасну сплату відсотків, або/та сплату комісії), а також, з урахуванням п.п. 5.3 та 5.4, за який період вона нарахована. Суд неодноразово ухвалами (від 07.12.2015, 20.01.2016 та 28.01.2016) вимагав надати обґрунтований розрахунок пені.

Невиконання позивачем вимог суду та доданий до позовної заяви розрахунок не дають можливості оцінити обґрунтованість, арифметичну вірність та період заявленої до стягнення пені.

Статтею 54 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не надав витребувані судом матеріали, необхідні до вирішення спору.

Враховуючи викладене, позов, в частині стягнення пені, суд залишає без розгляду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Згідно ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Господарські витрати розподілити відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.49, п.2 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (84112, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, ) 1321грн.17коп. процентів за кредитним договором та 142грн.54коп. витрат з оплати судового збору.

Припинити провадження у справі в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованості за кредитом у сумі 9968грн.25коп.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення пені в сумі 21286грн.49коп. залишити без розгляду.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, через господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 12 лютого 2016 року.

Суддя О.В. Говорун