КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"08" лютого 2016 р. Справа №23/120-11

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Коршун Н.М.

Алданової С.О.

дослідивши матеріали

апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень управління

державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у Київській області

на ухвалу господарського суду Київської області

від 11.11.2015 р. (суддя Заєць Д.Г.)

за скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної

промисловості «Укрспирт»

на дії Управління державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції у Київській області

у справі №23/120-11

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісервіс»

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної

промисловості «Укрспирт»

про стягнення 1 930 727,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі №23/120-11 скаргу №4-2/932 від 1 жовтня 2015 року (вх.№280/15 від 5 жовтня 2015 року) Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задоволено:

- визнано незаконним розподіл коштів у сумі 1 497 190,40 грн., стягнутих з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт», здійснений відповідно до розпорядження Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21 вересня 2015 року за №41086050/6;

- визнано незаконною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо незадоволення заяви Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 17 вересня 2015 року за №4-2/886 та не врахування при проведенні розподілу коштів платіжного доручення від 6 червня 2012 року за №177188 про перерахування ТОВ «Полісервіс» 100000,00 грн.;

- визнати незаконною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо неврахування при розподілі коштів платіжного доручення відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 13 листопада 2014 року за №23924 про перерахування виконавчого збору у розмірі 64822,35 грн.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області оскаржив її в апеляційному порядку, просив скасувати та відмовити у задоволенні скарги Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» в повному обсязі.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу №23/120-11 за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О., Коршун Н.М.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаргу не може бути прийнято до розгляду, а відтак вона підлягає поверненню апелянту з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

До скарги на підставі ч. 3 ст. 94 ГПК України додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Всупереч наведеному, апелянтом до матеріалів апеляційної скарги додано докази її надіслання лише Державному підприємству спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (відповідачу у справі, боржнику у виконавчому провадженні) й відсутні докази надсилання скарги з доданими до неї документами на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісервіс», яке є позивачем у справі та стягувачем у виконавчому провадженні.

Крім цього, на підставі пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду сплачується судовий збір в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

До скарги на підставі ч. 3 ст. 94 ГПК України додаються докази сплати судового збору.

Всупереч наведеному, апелянтом не додано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги, натомість у скарзі заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі. Згадане клопотання мотивоване тим, що Головне територіальне управління юстиції у Київській області є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахунково-касове обслуговування якого згідно Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою та лише в межах відкритих асигнувань тощо.

Так, на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Апеляційний господарський суд вважає, що апелянтом не наведено обставин, які б мали виключний характер та свідчили про наявність належних підстав для відстрочення сплати судового збору, як і не подано жодних доказів підтвердження неможливості сплати ним судового збору за подання скарги у встановленому порядку і розмірі.

Крім цього, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з відсутністю у відповідача коштів для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення такої сплати.

Таким чином, обґрунтування причин відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги є недостатніми та непереконливими, тому в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

Крім цього, на підставі ч. 1 ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на ухвалу місцевого господарського суду протягом п'яти днів з дня її оголошення місцевим господарським судом.

Апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених ст. 93 ГПК України, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку. Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою (п. 6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах) (п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011 р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України»).

Як вбачається з матеріалів справи, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області пропустив п'ятиденний термін оскарження ухвали місцевого суду, адже її прийнято 11.11.2015 р., а скаргу подано 26.01.2016 р. (згідно штампу поштового відділення на конверті, в якому скаргу надіслано до господарського суду Київської області).

Скаржником в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі №23/120-11. з тих причин, що в судовому засіданні 11.11.2015 р. представник скаржника участі не приймав, про наявність оскарженої ухвали суду довідався з поданої до управління державної виконавчої служби скарги боржника, яку апелянтом отримано 20.01.2016 року. Таким чином, на думку скаржника, процесуальний строк на апеляційне оскарження згаданої ухвали суду пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню тощо.

Проте, апеляційний господарський суд вважає, що скаржником належним чином не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази причин пропущення строку оскарження ухвали господарського суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі №23/120-11 майже на півтора місяця, не подано й доказів того, що він дізнався про наявність оскарженої ухвали лише 20.01.2016 р. тощо, тому суд дійшов висновку, що апелянтом не підтверджено належними та допустимими доказами заявленого клопотання.

Оскільки обґрунтування причин пропуску строку на подання апеляційної скарги є недостатніми та непереконливими, документально непідтвердженими, в задоволенні клопотання апелянта про поновлення цього строку слід відмовити.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо: до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні (сторонам); до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин, апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на ухвалу господарського суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі №23/120-11 не може бути прийнято до розгляду, вона підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 53, 86, 93-95, п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі №23/120-11 - відмовити.

У задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі №23/120-11 - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Київської області від 11.11.2015 р. у справі №23/120-11 повернути Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області без розгляду по суті.

Матеріали справи №23/120-11 повернути за належністю до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Н.М. Коршун

С.О. Алданова