КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 927/467/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

за участю представників сторін

від прокуратури: Жовтий С.О. - посв. №029481 від 02.10.2014 року;

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: не з'явився;

від відповідача: Ковальчук О.О. - представник за дов. №01-07/23 від 08.04.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2015року

у справі № 927/467/15 (суддя - Белов С.В.)

за позовом Заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України;

2) Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі"

про стягнення 5 721 219,26 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Чернігівської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - позивач 1) та Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - позивач 2) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" (далі - відповідач) про стягнення 5721219,26 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області у даній справі від 02.06.2015 року присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 5238384,24 грн боргу. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" судовий збір на користь Державного бюджету України у розмірі 66912,51 грн.

Постановою КАГС від 15.07.2015 року у даній справі рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.06.2015 року у справі № 927/467/15 залишено без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Ніжин Тепло Мережі" залишено без задоволення.

Постановою ВГСУ від 06.10.15 року касаційну скаргу ТОВ " Ніжин Тепло Мережі" задоволено частково, постанову КАГС від 15.07.15 року в частині стягнення судового збору скасовано та направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою КАГС від 10.07.2015 року рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.06.2015 року у справі № 927/467/15 в частині розподілу судового збору залишено без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Ніжин Тепло Мережі" залишено без задоволення.

05.08.2015 року на виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.06.2015 року та постанови КАГС від 15.07.2015 року було видано накази.

Боржник звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Чернігівської області по справі № 927/467/15 від 02.06.2015 року на суму 347823,77 грн рівними платежами по 4830,89 грн з січня 2016 року по січень 2022 року, оскільки 14.12.2015 року державним виконавцем в примусовому порядку з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" було списано боргу на суму 897058,95 грн, то сума до стягнення становить 1244882,72-897058,95=347823,77 грн.

Заява була мотивована скрутним фінансовим становищем, а також порушенням провадження у справі про банкрутство відносно боржника.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2015 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі" частково задоволено, розстрочено виконання рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/467/15 від 02.06.2015 року на 36 місяців, починаючи з січня 2016 року, зі стягненням з боржника на користь стягувача щомісячно по 9661,78 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2015 року у справі №927/467/15, у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення по справі №927/467/15 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Чернігівської області неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, скаржник зазначив, що боржник не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність тяжкого фінансового стану відповідача.

Крім того на думку скаржника, судом першої інстанції не враховано фінансового стану позивача при вирішенні заяви про розстрочку виконання рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 року прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до провадження.

У судовому засіданні 02.02.2016 року представник прокуратури підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу місцевого господарського суду у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити повністю.

У судовому засіданні 02.02.2016 року представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2015 року по справі №927/467/15 без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, станом на 01.10.2015 року дебіторська заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «НіжинТепло Мережі" за споживачами теплової енергії становить - 4452,6 тис. грн.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" роз'яснено, що господарський суд на підставі ст. 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом (п. 7.1.). Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2.).

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Наведена правова позиція підтверджується викладеним у постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 року.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно довідки відповідача № 01-07/1413 від 06.10.2015 року (том 2, а.с. 11), станом на 01.10.2015 року дебіторська заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніжин Тепло Мережі" за споживачами теплової енергії становить - 4452,6 тис. грн., в т. ч. - населення -3077,8 тис. грн.; державний бюджет - 154,7 тис. грн.; обласний бюджет - 54,6 тис. грн.; районний бюджет - 305,1 тис. грн.; комерційні установи - 860,4 тис. грн.

Крім того, відповідачем було надано копію звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) за І півріччя 2015р. та балансу (звіту про фінансовий стан) станом на 30.06.2015р.

Крім того, ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.02.2013 року порушено провадження у справі № 927/184/13-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "НіжинТеплоМережі".

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що боржник не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність тяжкого фінансового стану відповідача.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд, приймає до уваги, що тяжкий фінансовий стан відповідача також підтверджується висновками постанов Вищого господарського суду України від 25.12.2014 року за №927/307/14 та від 08.04.2015 року за №927/424/14.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вказані обставини суттєво ускладнюють виконання рішення суду у даній справі, сума боргу, присуджена до стягнення рішенням Господарського суду Чернігівської області від 02.06.2014 року, є досить значною для боржника, у зв'язку з чим останній не зможе виконати його негайно або найближчим часом, а примусові заходи з виконання такого рішення можуть призвести до арешту банківських рахунків, невиплати зарплати працівникам, припинення господарської діяльності підприємства і, як наслідок, економічної і соціальної кризи в Ніжинському районі, пов'язаної з припиненням виробництва та поставки теплової енергії населенню, промисловим та іншим споживачам.

Разом з тим, судом встановлено, що боржником вживаються заходи щодо погашення боргу, зокрема було погашено частину заборгованості і на день винесення спірної ухвали залишилось боргу на суму 1244882,72 грн.

Водночас, встановлено, що строк, на який боржник просить розстрочити виконання рішення, 6 років є досить тривалим, а тому, з урахуванням матеріальних інтересів стягувача, інфляційних процесів у економіці держави, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність визначених ст. 121 Господарського процесуального кодексу України підстав для часткового задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, а саме, на 36 місяців, зі сплатою щомісяця 9661,78 грн, врахувавши, що такий строк виконання рішення надасть можливість боржнику погашати борг перед стягувачем за судовим рішенням та виконувати інші зобов'язання без ризику припинення господарської діяльності.

Таким чином, твердження заявника про неврахування судом фінансового стану позивача при вирішенні заяви про розстрочку виконання рішення суду спростовуються матеріалами справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції по даній справі в розумінні ст. 104 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2015 року у справі №927/467/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №927/467/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун