КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 916/379/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 03.02.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аркар-Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2015 (повне рішення складено 31.08.2015)

у справі №916/379/15-г (суддя Домнічева І.О.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аркар-Транс»

до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнання договорів не укладеними,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №916/379/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТОВ «Аркар-Транс» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №916/379/15-г та прийняти нове рішення суду, яким позов задовольнити.

В своїх доводах скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою від 04.12.2015 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Федорчук Р.В. вказану вище апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено справу №916/379/15-г до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

Ухвалою від 20.01.2016 Київським апеляційним господарським судом відкладено розгляд справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представників учасників судового процесу.

Відповідно до розпорядження секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2016 у зв'язку з перебуванням судді Федорчука Р.В. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Гаврилюк О.М.

Ухвалою від 03.02.2016 Київським апеляційним господарським судом у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Лобань О.І., Гаврилюк О.М. апеляційну скаргу ТОВ «Аркар-Транс» прийнято до свого провадження.

Представники учасників судового процесу у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання про розгляд апеляційної скарги, а також приймаючи до уваги те, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка їх представників без поважних причин у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу та справу без участі представників позивача, відповідача та третьої особи.

03.12.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від позивача надійшло клопотання про витребування у ПАТ «Укрсоцбанк» оригіналів документів, а саме: договору поруки №03-24/811 від 10.01.2008 та оригінал додаткової угоди до нього; протоколи загальних зборів учасників ТОВ «Аркар-Транс» №4 від 27.06.2007, №5 від 10.01.2008, №6 від 12.02.2008; наказ №4 «Про продовження повноважень директора ТОВ «Аркар-Транс» від 27.06.2007.

Також від позивача надійшло клопотання про призначення у справі №916/379/15 судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2015 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять для предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Дослідивши наявні матеріали справи, колегія суддів ухвалила відмовити ТОВ «Аркар-Транс» у задоволенні поданих клопотань у зв'язку з тим, що підстави для витребування оригіналів документів та призначення судової експертизи відсутні.

04.01.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ТОА «Аркар-Транс» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 18.08.2015 у справі №916/379/15-г - без змін.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.01.2008 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» (кредитор, правонаступник - ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_2 було укладено генеральний договір про здійснення кредитування №665/071, відповідно до умов якого АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 490 000,00 євро. Строк дії генерального договору - з 01.01.2008 по 09.01.2018.

10.01.2008 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» (кредитор), ОСОБА_2 (позичальник) та ТОВ «Аркар-Транс» (поручитель), для забезпечення виконання зобов'язань за генеральним договором про здійснення кредитування №665/071 від 10.01.2008, укладено договір поруки №03-24/811.

Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі і випадках передбачених генеральним договором про здійснення кредитування та додатковими угодами до нього.

13.02.2008 між вказаними сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №03-24/811, відповідно до якої підпункт 2.1.1. п. 1.2. ст. 2 договору було викладено в наступній редакції: «повернення кредиту в межах загального ліміту 760 000,00 (сімсот шістдесят тисяч) євро, у строк та на умовах, визначених основним зобов'язанням, з кінцевим терміном погашення заборгованості 09.01.2018, а також дострокового погашення у випадках, передбачених основним зобов'язанням».

У січні 2015 року ТОВ «Аркар-Транс» звернулось до місцевого господарського суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання неукладеними договору поруки №03-24/811 від 10.01.2008 та додаткової угоди №1 до вказаного договору поруки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що договір поруки №03-24/811 від 10.01.2008 та додаткову угоду №1 до нього не укладав. Підписи директора є неоригінальними, не містять особистого підпису директора ТОВ «Аркар-Транс».

Позивач зазначає, що відповідно до статуту ТОВ «Аркар-Транс», управління та контроль за діяльністю підприємства здійснюють власник підприємства та директор, який є виконавчим органом підприємства; вищим органом управління справами підприємства є власник підприємства. На підставі п. 7.15. статуту ТОВ «Аркар-Транс» було укладено контракт від 25.07.2007, між ТОВ «Аркар-Транс» та ОСОБА_3, строком на 3 роки. Відповідно до умов наведеного контракту, у ОСОБА_3, як директора ТОВ «Аркар-Транс», були обмежені повноваження щодо укладання будь-яких угод та договорів від імені ТОВ «Аркар-Транс» без згоди засновників (учасників) товариства на суму більш як 1 000 000,00 грн.

При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання борником.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Згідно з ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Положеннями ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Статтею 202 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За умовами ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це установчими документами або довіреністю та скріплюється печаткою.

Згідно з ст. 237, 239 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

З матеріалів справи вбачається, що договір поруки №03-24/811 від 10.01.2008 та додаткова угода №1 до нього викладено у формі єдиного документа, підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено печатками.

Також судом встановлено, що відповідно до протоколу №4 загальних зборів учасників ТОВ «Аркар-Транс» від 27.06.2007 було прийнято рішення про продовження повноважень ОСОБА_3 на три роки до 27.06.2010 та наказом №14 від 27.06.2007 продовжено виконання повноважень директора ТОВ «Аркар-Транс».

10.01.2008 загальними зборами ТОВ «Аркар-Транс» було прийнято рішення про укладання між банком та ТОВ «Аркар-Транс» договору поруки та про делегування повноважень директору підприємства ОСОБА_3 на підписання договорів, а також інших документів пов'язаних з кредитною операцією, що підтверджується копією протоколу №5 загальних зборів учасників ТОВ «Аркар-Транс» від 10.01.2008

Також з матеріалів справи вбачається, що 12.02.2008 відповідно до протоколу №6 загальних зборів засновників ТОВ «Аркар-Транс» ОСОБА_3 було надано повноваження щодо підписання додаткових угод до договору поруки №03-24/811 від 10.01.2008.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у директора ОСОБА_3 були повноваження на підписання спірних договорів, а доводи позивача, що підписи директора є неоригінальними є лише припущенням.

Таким чином, твердження скаржника про те, що у директора ТОВ «Аркар-Транс» були відсутні повноваження щодо підписання договору поруки та додаткової угоди до нього колегія суддів вважає безпідставним.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Нормами ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 ГК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів. Зокрема, відповідно до норм чинного законодавства правочин може бути визнано недійним або нікчемним.

Вимога про визнання договору поруки та додаткової угоди до нього неукладеним спрямована на встановлення факту, що має юридичне значення, а не на поновлення порушеного права або захист охоронюваного законом інтересу. Встановлення вказаного факту може бути лише елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Визначення договору поруки та додаткової угоди до нього поруки, як неукладеного, може мати місце на стадії укладення договору в разі, якщо сторони не досягли згоди з усіх його істотних умов, а не за наслідками виконання договору сторонами.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком сулу першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №916/379/15-г прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, і є таким що відповідає нормам закону.

Зважаючи на те, що доводи позивача законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №916/379/15-г слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Аркар-Транс» - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аркар-Транс» на рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №916/379/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.08.2015 у справі №916/379/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи №916/379/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.І. Лобань

О.М. Гаврилюк