РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016Справа №910/30227/15

За позовом Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма "Прогрес"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальні тактичні системи"

про стягнення грошових коштів у сумі 2 000 000,00 грн.

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Радванська Н.В. - за довіреністю від 20.01.2016р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 28 січня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У листопаді 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма "Прогрес" (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальні тактичні системи" (відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 2 000 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підстава набуття грошових коштів згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України відпала.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/30227/15. Розгляд справи призначено на 13.01.2016 року.

В судове засідання, призначене на 13.01.2016 року, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав усні пояснення, відповів на запитання суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2016 року розгляд справи відкладено на 28.01.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спеціальні тактичні системи» (комітент) та Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» Державне підприємство Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма «Прогрес» (комісіонер) укладено Договір комісії № Д-48-01/2012/П (надалі - Договір або Договір комісії), відповідно до п. 1.1. якого комітент доручає комісіонеру, а комісіонер бере на себе зобов'язання, за комісійну плату укласти на умовах, що не суперечать договору та виконати від свого імені, в інтересах комітента та за рахунок останнього. Контракт з інозамовником (покупець), на експорт виробів розроблених та виготовлених ТОВ «Спеціальні тактичні системи» (вироби), згідно з Додатком № 1, який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що для проведення реалізації виробів покупцю комітент зобов'язується передати комісіонеру зазначені в Додатку № 1 вироби на території складу комітенту.

Згідно з п. 4.2. Договору комісії загальна сума договору, за яким комітент передає для реалізації комісіонеру вироби, підтверджується Додатком №1 до Договору, встановлюється сторонами у розмірі 7 839 450,00 грн. на умовах ЕХW - Київ, Україна, відповідно до міжнародних правил тлумачення термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Готовність виробів до передачі - 90 діб з дати отримання оплати (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору комісіонер зобов'язується передбачити наступні умови оплати: 50% від вартості виробів покупець перераховує протягом 10 банківських днів з дати набрання контрактом чинності. Наступні 50% від вартості виробів покупець перераховує протягом 10 банківських днів з дати підписання відповідного акту приймання-передачі.

Згідно з п. 5.7. Договору комісії отримані від покупця грошові кошти переказуються комісіонером комітенту у валюті договору або у валюті, що надійшла за контрактом, протягом 5 банківських днів після надходження відповідних коштів на рахунок комісіонера за винятком комісійної плати комісіонеру та витрат комісіонера. За згодою сторін розрахунок може проводитися в Національній валюті України за курсом продажу валюти на Міжбанківському валютному ринку України, але, у будь-якому разі, не вище курсу НБУ, що діє на день перерахування, або на умовах делькредере на підставі листа комітента зі сплатою додаткової комісійної плати комісіонеру за перерахування узгодженого обсягу коштів на рахунок комітента.

Відповідно до п. 12.1. Договору договір набирає чинності після його підписання повноважними представниками сторін та отримання комісіонером дозволу Державної служби експортного контролю на експорт виробів, які є предметом договору.

Після виконання взаємних обов'язків, які передбачені умовами договору, дія договору закінчується, але не пізніше 31.12.2013 року (п. 12.3. Договору).

17.12.2012 року відповідач звернувся до позивача із листом № 97/12/12 від 17.12.2012 року, у якому просив оплатити аванс в розмірі 2 000 000,00 грн. на умовах делькредере.

17.12.2012 року позивачем здійснено попередню оплату товару на умовах делькредере в розмірі 2 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 240 від 17.12.2012 року та банківською випискою по рахунку.

Позивач стверджує, що ним було на виконання Договору комісії № Д-48-01/2012/П від 14.12.2012 року на умовах делькредере перераховано відповідачу 2 000 000,00 грн. попередньої оплати, проте обумовлені договором вироби відповідач не передав, у зв'язку із чим підстава набуття вказаної суми грошових коштів відпала, що є підставою для їх повернення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Статтею 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов'язання виникає між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами, зобов'язаною та управненою сторонами зобов'язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Як встановлено судом, позивачем відповідно до п. 5.7. Договору здійснено попередню оплату виробів на умовах делькредере в розмірі 2 000 000,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що згідно з п. 12.3. Договору після виконання взаємних обов'язків, які передбачені умовами договору, дія договору закінчується, але не пізніше 31.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень п.п. 12.1., 12.3. Договору, суд дійшов висновку, що підстава набуття 2 000 000,00 грн., отриманих відповідачем у якості попередньої оплати за Договором комісії № Д-48-01/2012/П від 14.12.2012 року, відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України відпала.

При цьому, суд відмічає, що делькредере, як різновид поруки, забезпечує виконання не щодо самого кредитора за договором з третьою особою, яким виступає комісіонер, а щодо особи, яка безпосередньо не є стороною даного договору, проте яка заінтересована в його належному виконанні - комітента. Відповідно, на відносини між комітентом (кредитором), третьою особою та комісіонером (поручителем) не поширюються норми ст. ст. 553 - 559 ЦК, які регулюють поруку.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Спеціалізована зовнішньоторговельна фірма "Прогрес" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціальні тактичні системи" про стягнення 2 000 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 33-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІАЛЬНІ ТАКТИЧНІ СИСТЕМИ" (04073, м. Київ, вулиця Семена Скляренка, будинок 9, ідентифікаційний код 37037785) на користь Дочірнього підприємства Державної компанії "УКРСПЕЦЕКСПОРТ" Державного підприємства "СПЕЦІАЛІЗОВАНА ЗОВНІШНЬОТОРГОВЕЛЬНА ФІРМА "ПРОГРЕС" (04074, м. Київ, вулиця Автозаводська, будинок 2, корпус 39, будівля Літер В, ідентифікаційний код 05311609), грошові кошти: 2 000 000,00 грн. (два мільйони гривень) попередньої оплати та 30 000,00 (тридцять тисяч гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/30227/15.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.02.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало