ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа № 922/4061/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя Ільїн О.В., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

за участю

прокурора - Ногіна О.М. - службове посвідчення № 032167 від 11.02.2015 року

представників:

позивача - Шафоростова О.М. за дорученням № 38 від 20.11.2015 року

відповідача - Кулик Є.М. за дорученням б/н від 25.01.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.№ 5608Х/1-32) на рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року у справі

за позовом Заступника прокурора Орджонікідзевського району м.Харкова в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м.Харків

до Приватного підприємства "Гранд", м.Харків

про розірвання договору, виселення, зобов'язання повернути майно та стягнення 57216,01 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року (суддя Кухар Н.М.) позов задоволено. Розірвано Договір оренди № 454-Н від 22.08.2001р., укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області () та Приватним підприємством "Гранд" (). Виселено Приватне підприємство "Гранд" () з займаних нежитлових приміщень площею 1298,1 кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, Орджонікідзевський район, вул.Плиткова, 12. Зобов'язано Приватне підприємство "Гранд" () за актом приймання-передачі передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області () нежитлові приміщення площею 1298,1 кв.м., розташовані за адресою: м.Харків, Орджонікідзевський район, вул.Плиткова, 12. Стягнуто з Приватного підприємства "Гранд" на користь держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області заборгованість за Договором оренди у загальній сумі 57216,01 грн., у тому числі: орендну плату в сумі 52247,39 грн. та пеню в сумі 4968,62 грн. Стягнуто з Приватного підприємства "Гранд" на користь Державного бюджету України 3045,00 грн. судового збору (а.с.91-95).

Відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Вказує на те, що місцевий господарський суд у порушення ст. 22 ГПК України розглянув справу у відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час та місце проведення судового засідання. Також зазначає, що Додатковою угодою № 8 до договору оренди № 454-11 від 22.08.2001 року продовжено строк дії Договору оренди на 2 роки 11 місяців, тобто з 19.03.2010 року до 19.02.2013 року. Цією ж додатковою угодою п.10.6 Договору оренди викладено в наступній редакції: «після закінчення терміну дії договору оренди подальше використання об'єкту оренди буде визначено відповідно до чинного законодавства за зверненням Орендаря». Відповідач у відповідності до п.10.6 Договору оренди з пропозицією про продовження терміну договору оренди не звертався, у зв'язку з чим вважає, що Договір оренди припинив дію. Крім того, зазначає, що неодноразово звертався до РВ ФДМУ по Харківській області щодо зменшення площі приміщень, які були в нього у користуванні (а.с.114-117).

Прокурор у письмових поясненнях зазначив, що оскаржене рішення прийняте при повному та всебічному з'ясуванні обставин справи, воно є обґрунтованим і відповідає як фактичним обставинам, так і вимогам чинного законодавства, просить рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. Вказує на те, що доводи апеляційної скарги щодо припинення дії Договору оренди майна з лютого 2013 року та безпідставного нарахування орендної плати з цього часу є помилковими, оскільки згідно з п.10.1 Додаткової угоди №8 від 19.03.2010 року та ст.764 ЦК України відбулось автоматичне продовження Договору оренди №454-Н від 22.08.2001 року (а.с. 144-148).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу також вважає рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення. Вказує на те, що посилання відповідача на порушення господарським судом приписів ст. 22 ГПК України щодо розгляду справи у відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час та місце проведення судового засідання, є безпідставними, оскільки ухвали суду надсилались на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України (а.с.140).

09.02.2016 року представник відповідача подав клопотання про зобов`язання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області надати перелік та суму невід`ємних поліпшень.

Розглянувши клопотання представника відповідача, вислухавши думку прокурора та представника позивача, порадившись, колегія суддів відмовила у його задоволенні у зв`язку з тим, що дане клопотання не стосується предмету спору.

Розглянувши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин та докази на їх підтвердження, юридичну оцінку, правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 22.08.2001 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (Орендодавець) та Приватним підприємством "Гранд" (Орендар) укладено Договір оренди № 454-Н (а.с.13-17)

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - нежитлові вбудовані приміщення на 1 поверсі трьохповерхової будівлі, загальною площею 262,5 кв.м., розташовані за адресою: м.Харків, вул.Плиткова, буд. 12, що знаходиться на балансі ВАТ "Харківський домобудівельний комбінат № 1".

Пунктами 3.3., 5.2. Договору оренди передбачено, що оренда плата є обов'язковим платежем та орендар повинен щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним, перераховувати орендну плату безпосередньо до державного бюджету на рахунки, визначені фінансовими органами.

Згідно з п.2.1 Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання-передачі Майна.

Відповідно до п. 2.4 Договору у разі припинення цього Договору Майно повертається Орендарем Орендодавцю або Балансоутримувачу. Орендар повертає Майно Орендодавцю або Валансоутримувачу аналогічно порядку, встановленому при передачі майна Орендарю цим Договором. Майно вважається поверненим Орендодавцю або Валансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

У п.п. 3.1-3.4 Договору зазначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 зі змінами від 19.01.2000р. № 75, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індексації)-липень 2001р. - 298,18грн. (згідно Додатку № 3). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним Зонодавством. Орендна плата за перший місяць оренди - серпень 2001 р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за серпень 2001р. , За 10 днів серпня 2001р. ( з 22.08.2001р. до 31.08.2001р.) сума орендної плати 96,19 грн. ; зкоригованої на індекс інфляції за серпень 2001 р. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної ати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендна плата перераховується Орендарем безпосередньо до Державного бюджету місячно, до 10 числа місяця, наступного за звітним, на рахунки, визначені фінансовими органами. Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її рахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених чинним знодавством України.

Згідно з п.5.2 Договору Орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, а також всі податки і збори, передбачені законодавством України. Керівник підприємства та головний бухгалтер підприємства приватний підприємець несуть персональну відповідальність за подання звітності про рахунки до бюджету орендної плати.

Відповідно до п.9.2 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

У п. 10.1 Договору сторони визначили, що цей Договір укладено строком на 1 рік, що діє з 22 серпня 2001 року до 22 серпня 2002 року включно.

Згідно з п. 10.6 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього Договору після строку його чинності протягом одного місяця, Договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

З Акту приймання-передачі орендованого майна від 22.08.2001 року вбачається, що Районним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області передано ПП «Гранд» нежитлові приміщення площею 262, 5 кв.м, розташовані за адресою: м.Харків, Плиткова, 12 (а.с.18).

З матеріалів справи вбачається, що до вищевказаного Договору оренди сторонами укладено вісім додаткових угод, якими внесено зміни вказаного Договору.

Додатковою угодою № 3 від 10.09.2003р. внесено зміни до розділу 1 "Предмет договору" та доповнено п.п. 1.1. після абзацу першого новими абзацами наступного змісту:»Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно-нежитлові вбудовані приміщення на 1, 2, З поверхах будівлі колишнього медичного пункту, розміщені за адресою: м.Харків, вул.Плиткова, 12, що знаходиться на балансі ВАТ "Харківський домобудівельний комбінат № 1". Тобто з дати підписання цієї Додаткової угоди загальна площа орендованих приміщень становила 1314 кв.м., а саме: на 1-му поверсі - 450,5 кв.м., на 2-му поверсі - 435, кв.м., на 3-му поверсі - 428,5 кв.м.(а.с.25-26).

Факт передачі вказаних приміщень сторонами Договору 10.-09.2003 року засвідчено відповідним Актом приймання-передачі орендованого майна (а.с.27).

Додатковою угодою № 4/1 від 30.12.2004 року сторони внесли зміни до розділу 1 "Предмет договору" та доповнено п.п.1.1. після абзацу четвертого новим абзацом наступного змісту: "В зв'язку з приведенням площ нежитлових приміщень у відповідність до технічного паспорту на виробничий будинок № 12 по вул. Плитковій в м.Харкові, виготовлений КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" станом на 28.10.2004р., з дати підписання цієї Додаткової угоди загальна площа орендованих приміщень становить 1298,1 кв.м., а саме: на 1 поверсі - 449, 7 кв.м.; на 2 поверсі - 436,0 кв.м.; на 3 поверсі - 412 кв.м." (а.с.30).

З Додаткової угоди № 8 від 19 березня 2010 року вбачається, що п.10.1 Договору доповнено абзацом такого змісту: «Цей Договір продовжено строком на 2 роки 11 місяців, тобто з 19.03.2010 року до 19.02.2013 року» (а.с.35).

У апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що Договір оренди №454-Н від 22.08.2001 року припинив свою дію з лютого 2013 року.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача щодо припинення дії Договору оренди майна з лютого 2013 року безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору без повторного його укладення, то при відсутності заперечень сторін протягом одного місяця, договір вважається продовженим на невизначений строк. При запереченні наймодавця проти автоматичного продовження договору він зобов'язаний повідомити про це наймача.

Відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів направлення на адресу позивача повідомлення або заперечення щодо продовження Договору оренди №454-Н від 22.08.2001 року, що свідчить про автоматичне продовження Договору оренди №454-Н від 22.08.2001 року.

Така ж позиція викладена у п.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 року, де зазначено, що з урахуванням положень ст.ст.653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Посилання відповідача на те, що з лютого 2014 року він двічі звертався до позивача Листами від 24.02.2014 року №129 та від 01.08.2014 року №132 щодо внесення змін до Договору та зменшення площі орендованих приміщень, не є доказом звернення з пропозицією про припинення або розірвання Договору оренди.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що з лютого 2013 року спірний договір оренди був продовжений, орендовані приміщення площею 1298,1 кв.м. не повертались Орендарем у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору, тому Орендодавцем обґрунтовано здійснювалось нарахування орендної плати за період з лютого 2013 року по травень 2015 року.

У позовній заяві позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов п.п. 3.3., 5.2. Договору оренди орендну плату вносив несвоєчасно та не у повному обсязі. Згідно відомості нарахувань та оплат по Договору, орендар протягом періоду з жовтня 2014 року по травень 2015 року оренду плату не сплачує своєчасно та у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість з орендної плати, розмір якої станом на 03.07.2015 року склав 52247,39 грн. (а.с.4-8).

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 ч.2. ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У ст.193 Господарського кодексу України зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з п. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Приписами п. 1 ст. 759 Цивільного Кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. З ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

У ст. 286 Господарського кодексу України та ст. 19 Закону України

"Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що орендна плата повинна сплачуватись незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря.

З наданого позивачем Розрахунку вбачається, що заборгованість за період з вересня 2014 року по травень 2015 року за договором оренди станом на 03.07.2015 року складає 52247,39 грн. (а.с.4-8).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок та приймаючи до уваги, що відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів сплати заборгованості за Договором оренди, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати у розмірі 52247,39 грн.

Також у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4968,62 грн.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Згідно п. 3.5. Договору оренди № 454-Н від 22.08.2001р., орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі підлягає індексації і стягується до Державного бюджету відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені за період з 10.11.2014 року по 03.07.2015 року складає 4968,62 грн. (а.с.38).

Перевіривши вказаний розрахунок та приймаючи до уваги, що він здійснений відповідно до умов Договору та з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 4968,62 грн. також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про розірвання Договору оренди № 454-Н від 22.08.2001 року, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області та Приватним підприємством "Гранд", колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 10.4. Договору оренди, за ініціативою однієї із сторін цей Договір може бути розірвано рішенням арбітражного суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У постанові № 12 від 29.03.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найом) майна" Пленум Вищого господарського суду України визначив: вирішуючи питання щодо дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з несплатою орендарем (наймачем) платежів, господарським судам слід враховувати, що Законом (ч. 3 ст. 291 ГК України, ч. 2 ст. 651, ст. 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а ст.782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

Приймаючи до уваги, що ПП "Гранд" тривалий час (9 місяців) не виконує вимоги Договору щодо своєчасності та повноти сплати орендної плати, що призвело до негативних наслідків: ненадходження коштів до державного бюджету, наслідком чого є створення загрози економічним інтересам держави, а подальше знаходження вказаного об'єкту державної власності в оренді відповідача позбавляє уповноважений орган можливості ефективного розпорядження державним майном, колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання укладеного між сторонами Договору оренди № 454-Н від 22.08.2001 року.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Враховуючи, що позовні вимоги про розірвання Договору оренди № 454-Н від 22.08.2001 року задоволені, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про виселення ПП "Гранд" з займаних нежитлових приміщень та зобов'язання передати їх за актом приймання-передачі Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській області також підлягають задоволенню.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що місцевий господарський суд у порушення ст. 22 ГПК України розглянув справу у відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає необґрунтованим з наступних підстав.

З поштових повідомлень вбачається, що копії ухвал про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, надіслані на адресу відповідача: 61099, м.Харків, вул.Рибалка, 47, корпус 2, кв. 65, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), повернуті до господарського суду за закінченням терміну зберігання (а.с.78-82).

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У рішенні господарського суду зазначено, що приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання (за місцезнаходженням згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), проте не скористався наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правами на участь у судовому засіданні, а також не надав суду жодного доказу в обґрунтування заперечень проти позову або на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань, суд визнав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України (а.с.92).

За таких обставин, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, матеріали справи та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду відповідає статтям 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, у зв'язку з чим підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23 вересня 2015 року у справі № 922/4061/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили

Повна постанова складена 12.02.2016 року.

Головуючий суддя Шепітько І.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Черленяк М.І.