ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р.Справа № 916/4688/15

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Горбатюку Р.О.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 01-11-50 від 26.01.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_2, паспорт серії КМ 925708; ОСОБА_3, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4688/15:

За позовом: Комунального підприємства "Міський житлово-комунальний центр";

До відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про розірвання договору оренди та зобов'язання повернути майно,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство „Міський житлово-комунальний центр (далі Позивач, Орендодавець) звернулось до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі Відповідач, Орендар) із позовом про розірвання договору, зобовязання звільнити приміщення та повернути майно, посилаючись на те, що між сторонами у справі 10.02.2003р. укладений договір оренди нежитлового приміщення № 7 за яким відповідач орендує нежитлове приміщення площею 297,12 кв.м. яке розташовано за адресою, м. Южне, Одеської області, пр.Григорівського десанту, 10 з метою розміщення магазину з кафе, при цьому порушує його умови.

На звернення позивача щодо перевірки використання орендованих приміщень не реагує, перешкоджає у вільному доступі до вказаного приміщення, не виконує свої обовязки за договором, чим завдає позивачеві збитки.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 188, ст.193, ч.2 ст. 218, ч.3 ст. 285 ГК України, ст. ст. 525.526, 598, 610, 611, 629, 651 України, ст. ст. 10,18,19, п.3 ст. 26, ст. 29 Закону України „Про оренду державного та комунального майна позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позов.

В засіданні суду оголошувалась перерва з 25.01.2016р. по 01 лютого 2016 р. та по 08.02.2016р. за правилами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В засідання суду 08 лютого 2016р. за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Як випливає із змісту позову, предметом спору у даній справі йдеться про розірвання договору оренди та виселення відповідача із вказаного приміщення у звязку з невиконанням останнім умов договору оренди, а саме: не надання вільного доступу до орендованих приміщень, що передбачено п.4.4. договору; не надання відповіді на пропозиції позивача щодо перегляду розміру орендної плати та те, що орендоване майно не застраховане відповідачем, що передбачено п.п. е) п.4.2 договору.

На думку позивача, вказані порушення з боку відповідача є істотними порушеннями умов Договору оренди які тягнуть за собою розірвання договору.

З такими твердженнями відповідача суд не погоджується виходячи з напстуного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10.02.2003 року сторонами у справі укладено договір оренди від 10.02.2003 року N° 7 нежилого приміщення (далі Договір).

За умовами п. 1.1 Договору Позивач передав, а Відповідач прийняла в строкове платне користування нежитлові приміщення ПРС N° LХ, LХІ, LХІІ, LХІV, LХV, LХХV, LXХVI, LХІХ, LХХ, LХХІ, LХХІІ, загальною площею 297,12 кв.м., які розташовані за адресою: 65481, Одеська область, м. Южне, пр. Григорівського десанту, буд. 10, з метою розміщення магазину з кафе.

Орендовані нежитлові підвальні приміщення на момент укладення Договору знаходилися на балансі Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна дільниця №1», яке і було орендодавцем цих приміщень.

Рішенням Южненської міської ради Одеської області № 164-VI від 14.04.2011 р. комунальні підприємства: «Житлово-експлуатаційна дільниця № 1», «Житлово- експлуатаційна дільниця № 3», «Житлово-експлуатаційна дільниця № 4» реорганізовані шляхом приєднання до комунального підприємства «Міський житлово-комунальний центр» - надалі «МЖКЦ».

Згідно п.7 вказаного рішення КП «МЖКЦ» (Позивач) є правонаступником прав та обовязків КП ЖЕД № 1», КП «ЖЕД № З», КП «ЖЕД № 4».

Умовами п. 1.3 Договору передбачено, що термін його дії становить з 01.01.2003 р. до 01.01.2004р.

Відповідно до п.7.7. Договору у разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміни умов даного договору за 30 календарних днів до кінця терміну його дії, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, за відсутності заяв сторін про припинення Договору, його дія продовжувалась щороку. Термін дії Договору закінчується 01.01.2016р.

На момент предявлення позову Договір є чинним.

Позивач зазначає, що на даний час розмір орендної плати за використання комунального майна Южненської міської територіальної громади визначається на підставі ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, рішення Южненської міської ради від 28.03.2013р. № 783-УІ «Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за комунальне майно Южненської міської територіальної громади».

Пунктом 3.2 Договору орендну плату за орендовані нежитлові приміщення встановлено в розмірі 356,53 грн. щомісячно (з них 59,41 кв.м.- по 2,00 гривні за 1 кв.м. та 237,71 кв.м. - по 1,00 гривні за 1 кв.м. площі).

Розмір орендної плати, встановлений при укладанні Договору, визначений відповідно до рішення Южненської міської ради від 28.11.2002р. № 111-ХХІУ «Про оренду нерухомого майна, що належить до комунальної власності Южненської територіальної громади», яке втратило чинність із прийняттям рішення Южненської міської ради від 26.06.2007р. № 363-V «Про затвердження методики розрахунку плати за оренду майна, що є власністю Южненської міської територіальної громади».

Позивач також зазначає що, орендовані приміщення враховуються на балансі КП «МЖКЦ», мають статус протирадіаційного укриття цивільної оборони і знаходяться на обліку у МНС України, що підтверджується технічним паспортом на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) від 28.08.2012 року, обліковою карткою сховища та паспортом сховища № 56535.

З цими твердженнями позивача суд не погоджується, оскільки наданий позивачем технічний паспорт на захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) виданий 28 серпня 2012 р. Южненським БТІ Одеської області на Протирадіаційне укриття, обліковий № 56535 за адресою пр. Григорівського десанту № 10/3, літ. „А тоді як адреса орендованих приміщень пр. Григорівського десанту 10. Також, у вказаному технічному паспорті не вказаний Власник цих приміщень.

Позивач також зазначає, що відповідно до абз.5 розділу 1 Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затвердженою Наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 09.10.2006р. № 653 протирадіаційні укриття (далі - ПРУ) призначені для захисту осіб, що укриваються, від впливу іонізуючого випромінювання при радіоактивному забрудненні місцевості і допускають безперервне перебування у них розрахункової кількості осіб, що укриваються, до двох діб.

Згідно з абз.11 розділу 1 зазначеної Інструкції наявний фонд захисних споруд у ми рний час використовується для господарських, культурних і побутових потреб у порядку, ви значеному чинним законодавством.

Інструкція щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час встановлює певні вимоги щодо порядку утримання захисних споруд у мирний час, серед яких вимоги щодо забезпечення вільного доступу до приміщень ПРУ, санітарного утримання приміщень, недопущення їх захаращення сміттям та(або) легкозаймистими матеріалами, дотримання правил пожежної безпеки, вимоги щодо забезпечення вентиляційного обладнання у приміщення ПРУ, та інше.

Орендовані приміщення розташовані у підвалі, де проходять внутрішньобудинкові інженерні мережі житлового будинку. Позивач є відповідальним за утримання в належному справному стані інженерних мереж, має проводити їх поточний та аварійний ремонт, профілактичний огляд.

Позивач зазначає, що у звязку з необхідністю здійснення контролю за станом приміщень ПРУ, необхідністю огляду стану внутрішньобудинкових мереж житлового будинку, керуючись правом Орендодавця на вільний доступ до орендованих приміщень, передбачений п. 4.4. Договору, він направив Відповідачеві лист від 29.07.2015р. № 01-11-993 про необхідність надати доступ до орендованих приміщень 12.08.2015р. о 10.00 годині.

Відповіді чи клопотань про перенесення дати огляду приміщень від Відповідача не надходило, тож 12.08.2015р. комісія з представників КП «МЖКЦ», склад якої затверджений наказом від 27.07.2015 р. № 30/1а/г, вийшла на місце для здійснення перевірки використання орендованих приміщень.

У назначений час вхід до приміщень був зачинений, що унеможливило доступ до приміщень. Комісією було складено відповідний акт від 12.08.2015р. про неможливість здійснення перевірки приміщень та вирішено повторно звернутись до ФОП ОСОБА_2 про необхідність забезпечення доступу до приміщень 07.09.2015р. о 10.00 годині.

У визначений час комісія вийшла на місце, проте перевірку знов не було проведено у звязку з відсутністю доступу до орендованих приміщень.

Позивач зазначає, що Відповідач відкрито ігнорує звернення Орендодавця, не відповідає на телефонні дзвінки, без поважних причин, умисно не отримує поштову кореспонденцію, не виконує свої обовязки за договором.

Дані твердження позивач суд відхиляє з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів отримання відповідачем вказаних листів.

В матеріалах справи є копії вказаних листів, відправлених на адресу відповідача рекомендованим листом з описом кладення, але доказу отримання відповідачем вказаного листа не надано. (поштового повідомлення про причини невручення відповідачеві вказаних листів.)

З приведеного суд робить висновок, що відповідач не повідомлявся позивачем належним способом про здійснення Позивачем перевірки використання орендованих приміщень. Тому вважати, що відповідач ігнорує звернення позивача та умисно не отримує пошту, на думку суду не можна.

Повідомлення позивача від 09.07.2015 р. № 01-11-922 про розірвання вказаного договору та про необхідність його страхування взагалі не містять доказів направлення його відповідачеві.

Крім того, доказів того, що відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, без поважних причин, умисно не отримує поштову кореспонденцію Позивачем не надано.

Щодо акту позивача про неможливість входу до вказаних приміщень у звязку із зачиненім вказаних приміщень та акту позивача про відмову відповідача від підписання листа про термінове надання технічного паспорту та експертної оціни орендованих приміщень, суд зазначає що вони складені посадовими особами позивача та є односторонніми.

Також суд зазначає, що акт про неможливість доступу до вказаних приміщень складений один, а не декілька разів протягом дії договору. Крім того суд зазначає, що складання таких актів не передбачено умовами договору, зокрема розділами 5 Договору - „Права та обовязки орендодавця та 7 „Особливі умови.

Посилання позивача на те, що відповідач не сплачує орендну плату за користування вказаними приміщеннями, на думку суду, спростовується наступним.

Додатком до відзиву на позов відповідачем надані копії рахунків про сплату орендної плати, виставлені відповідачу за січень, квітень, травень, червень, липень, вересень, листопад 2015 р., які сплачені нею про що надані платіжні доручення за той час.

Також відповідачем надана копія постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2011 року у справі № 34/95-09-2634 про розгляд апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 на рішення господарського суду Одеської області від 25.07.2011 р., яким ОСОБА_2 зобовязано звільнити вказані приміщення. (приміщення у обидва справах ті ж).

Вказане рішення господарського суду Одеської області скасовано, у позові відмовлено. В касаційному порядку дане рішення господарського суду Одеської області не розглядалось і отже набрало законної сили.

Скасовуючи вказане рішення господарського суду Одеської області апеляційна інстанція у вказаній постанові зазначила, що Позивач звернувся із даним позовом в червні 2009 року. Проте, не дивлячись на це, Позивач виставляв відповідачеві рахунки на сплату орендної плати з січня по липень 2009 року, які були останнім сплачені.

Таким чином, апеляційна інстанція прийшла до висновку про продовження користування вказаними приміщеннями відповідачем, який сплачує орендну плату, а тому договір вважається поновленим на строк встановлений у договорі.

У даному випадку орендар також сплачував всі виставлені йому рахунки, тому вважати що ним порушувались умови договору в частині не сплати орендної плати на думку суду не можна.

З приведеного випливає, що відповідач протягом дії вказаного договору добросовісно виконував його умови, зокрема в частині сплати орендної плати.

Оскільки при укладенні договору оренду орендодавець розраховує на отримання від орендаря плати за користування його майном, тому сплата орендної плати є істотної умовою договору оренди майна.

Вказана постанова апеляційної інстанції, в пряду ст. 35 ГПК України підтверджує той факт, що орендар (Відповідач) протягом дії вказаного договору добросовісно виконував його умови, зокрема в частині сплати орендної плати.

Щодо доводів позивача що відповідач не застрахував вказане майно суд зазначає таке.

В матеріалах справи є договір добровільного комплексного страхування майна за програмою страхування „НDІ, укладений між відповідачем та Публічним акціонерним товариством „ХДІ СТРАХУВАННЯ 20.01.2016 р. з якого випливає, що Відповідач застрахував вказані нежитлові приміщення з 21 січня 2016 р. по 20 січня 2017 року.

Таким чином, виходячи з періоду страхування, вказаний договір є діючим у даний час, то відповідач застрахував вказані приміщення протягом дії договору оренди. Тобто, виконав умови п.п. „е п. 4.2 Договору, яким передбачено зобовязання відповідача застрахувати орендовані приміщення протягом дії договору.

Згідно з п. 3 ст. 26 Закону України „Про оренду державного і комунального майна», ч.3 ст. 291 Господарського кодексу України, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобовязань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У даному випадку суд не вбачає в діях відповідача істотного порушення умов Договору які призвели б до розірвання договору.

Частиною 1 ст. 777 ЦК України передбачено, що наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

За статтею 188 Господарського кодексу зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З вищенаведеного, на думку суду, випливає, що відповідач виконує умови вказаного договору належним чином. Доказів істотного порушення умов договору відповідачем, внаслідок чого позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, судом не встановлено.

Аналізуючи приведене у сукупності господарський суд вважає вимоги позивача не обгрунтованими, не підтвердженими наявними у справі доказами, і тому не підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 15 лютого 2016 р.

Суддя М.І. Никифорчук