ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа № 911/5331/15

Розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства «Одеська залізниця», м.Одеса

до Державного підприємства «Клавдієвський держлісгосп», смт. Клавдієво-Тарасове

про стягнення 57935,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Одеська залізниця» (далі позивач) до Державного підприємства «Клавдієвський держлісгосп» (далі відповідач) про стягнення 57935,00 грн. штрафу.

Провадження у справі №911/5331/15 порушено відповідно до ухвали суду від 15.12.2015 року та призначено справу до розгляду на 05.01.2016 року.

04.01.2016 року до господарського суду від відповідача у справі надійшли документи на вимогу ухвали суду в тому числі й відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 05.01.2016 року не зявився та надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладався на 21.01.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 21.01.2016 року позовні вимоги підтримав.

Заслухавши у судовому засіданні 21.01.2016 року пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи з метою витребування додаткових документів, необхідних для розгляду спору. Розгляд справи відкладався до 04.02.2016 року.

В судовому засіданні 04.02.2016 року позивач позовні вимоги підтримав, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

ОСОБА_3 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, підприємство відповідача за накладною № 32206864 відправило вагон зі станції Нємєшаєве Південно-Західної залізниці на адресу ТОВ «Смарт Меритайм груп», станція призначення Херсон. У відповідній залізничній накладній зазначено, що вагон № 6315669 з вантажем - пиловичник різних порід, маса вантажу 67000 кг, зокрема, нетто - 67 000 кг, тара - 22 500 кг.

В ході перевезення вантажу 01.07.2015 року на станції Знамянка Одеської залізниці було виявлено різницю в масі вантажу у зазначеному вагоні № 6315669 та здійснено контрольне зважування на вагонних вагах, про що 01.07.2015 року на станції Знамянка Одеської залізниці складено комерційний Акт АА № 032280/176/9.

ОСОБА_3 загальної форми № 51603 від 01.07.2015 року навантаження по «зональному габариту» в чотири штабеля без «шапки» з встановленням торцевого огородження на висоту навантаження. Слідів розкрадання та втрати вантажу немає. Вагон з глухими торцевими стінками, люки щільно закриті.

Відповідно до комерційного ОСОБА_3 при прибутті поїзда та зважуванні вищевказаного вагону виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем в залізничній накладній № 32206864. Зокрема, в накладній вага вантажу у вагоні № 63135669 складає нетто - 67 000 кг, тара - 22 500 кг, в комерційному ОСОБА_3, складеному за наслідками контрольного зважування: брутто - 77 800 кг, нетто - 55 300 кг, тара - 22 500 кг. Таким чином, різниця проти накладної в сторону зменшення складає 11 700 кг.

В розділі «Є» комерційного ОСОБА_3 «відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції» станцією Херсон Одеської залізниці зроблено відмітку про те, що під час перевірки вантажу різниці проти комерційного ОСОБА_3 не виявлено. Даний комерційний ОСОБА_3 у передбаченому порядку не піддано сумніву.

У звязку з викладеними обставинами позивач, керуючись ст.ст. 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (надалі - Статут залізниць України), просить стягнути з відповідача штраф в пятикратному розмірі провізної плати (вартість перевезення складає 11 587,00 грн.), що складає 57 935,00 грн.

Відповідач у поданому до суду відзиві проти позову заперечував, зазначив, що відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082 загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобовязаний зазначити в накладній.

ОСОБА_3 п. 1.5 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 року №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 року за №1716/22028 для визначення маси вантажів, що перевозяться залізничним, транспортом, можуть застосовуватися електромеханічні (електронні) та важільні вагонні ваги для зважування із зупинкою та зважування у русі, а також інші засоби ваговимірювальної техніки, передбачені Правилами приймання вантажів до перевезення.

Відповідач зазначив, що під час відправлення вантажу зі станції Немішаєве Південно-Західної залізниці визначення маси вантажу проводилось відправником (ДП «Клавдієвський лісгосп») за допомогою електронних ваг, про що зазначено в накладній. Маса (нетто) вантажу становила 67 000 кг. Копія розрахунку визначення маси додається.

Відповідач наголошує, що незважаючи на те, що у комерційному Акті АА №032280/176/9 є відмітка станції призначення Херсон про відсутність різниці при контрольному переважуванні вагона №.07.2015 року проти вказаного ОСОБА_3, відсутні відомості про спосіб зважування у місці призначення.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів (п. 22 Правил видачі вантажів) перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Однак, як зазначає відповідач, перевірка маси вантажу проводилась працівниками залізниці іншим способом ніж вантажовідправником на станції відправлення, а саме, як зазначається в комерційному ОСОБА_3, при зважуванні вагона працівниками станції Знамянка були застосовані тензометричні статичні вагонні ваги СВ-150000В2 і тару вагону було взято на підставі документів (22500 кг), тобто окремо порожній вагон зважено не було.

Відповідач вважає, що розбіжності виникли у звязку з тим, що зважування вантажу відбувалось різними за своїм видом і модифікацією засобами вимірювальної техніки та різними способами, крім того, вагон міг бути неодноразово реконструйований за весь час експлуатації.

Також, в заперечення проти стягнення штрафу відповідач зазначив, що залізниця не понесла жодних збитків, завантаження вантажу відбулося без перевищення вантажопідйомності вагона (69000 кг), вантажоодержувач не заявляв претензій чи зауважень щодо кількості та маси прийнятого вантажу не мало.

Дослідивши викладені у відзиві обставини та враховуючи наявні у справі докази та пояснення сторін, судом встановлено, що маса вантажу визначалась вантажовідправником, в той час, як станцією відправлення була Немішаєве Південно-Західної залізниці, яка не зважувала і не перевіряла масу вантажу. Про відповідні обставини свідчить відсутність відмітки залізниці відправлення на Розрахунку визначення маси від 26.06.2015 року та у залізничній накладній.

Вантажі завантажені відправником, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду без перевірки маси та кількості вантажу (п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення).

Відповідно до п.п.1.1, 1.3 «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №863/5084 (далі - Правила), на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів). Форми бланків перевізних документів, затверджені наказом Мінтрансу від 19.11.1998 року №460 «Про затвердження бланків перевізних документів». Накладна є складовою частиною комплекту перевізних документів, до якого, крім неї, входять: дорожня відомість, корінець дорожньої відомості та квитанція про приймання вантажу. Бланки цих документів видаються вантажовідправникам за плату згідно з тарифом. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф. Виправлення не допускаються, у разі зміни відомостей, внесених до перевізного документа відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

ОСОБА_3 з п. 5 Наказу Мінтрансу від 21.11.2000 року № 644 «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів», загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в перевізних документах. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Таким чином, масу вантажу визначає вантажовідправник, який і несе відповідальність за достовірність внесених до залізничної накладної відомостей.

Щодо посилань відповідача на різні способи зважування, суд зазначає, що відсутні підстави ставити під сумнів достовірність контрольного зважування на станції Знамянка Одеської залізниці, дані якого підтверджуються і вантажоодержувачем. При цьому, відсутність претензій вантажоодержувача свідчить про прийняття ним фактичного обсягу поставки, як він сам зазначає згідно комерційного ОСОБА_3, а не в обсязі, зазначеному з залізничній накладній. Відповідачем лише надано лист про відсутність претензій вантажоодержувача, однак без засвідчення вантаж якою вагою було прийнято вантажоодержувачем (жодних документів в підтвердження ваги вантажу в момент прийняття відповідачем не надано).

Оскільки, саме вантажовідправник несе відповідальність за достовірність внесених ним даних до залізничної накладної, зокрема, щодо визначеної ним маси вантажу, яка до того ж не перевірялась станцією відправлення, саме він мав забезпечити достовірність вимірювання маси відправленого вантажу, яка б відповідала даним контрольного зважування та зважування на станції призначення.

Позивачем до позовних матеріалів додано Протокол зважування партії завантажених вагонів, підписаний оператором, Технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки, за допомогою якого відбувалось контрольне зважування.

Враховуючи, що під час контрольного зважування визначалась вага брутто, тобто загальна вага з врахуванням тари (вагону), що склало 77800 кг, а за даними вантажовідправника, зазначеними в залізничній накладній вага брутто, складає відповідно 67000 кг + 22500 кг = 89500 кг, дані залізничної накладної не відповідають даним контрольного зважування не залежно від фактичної ваги тари (вагону).

Щодо посилань відповідача на відсутність збитків залізниці та не перевищення вантажопідйомності вагону, суд зазначає, що відповідні обставини не звільняють від відповідальності за недостовірність даних залізничної накладної, яка покликана дисциплінувати оформлення вантажовідправних документів. Недостовірність даних вантажовідправника в залізничній накладній могла б дати підстави звинувачувати залізницю в момент прийняття вантажу в його недостачі чи сприяти виникненню інших непорозумінь, в яких залізниця змушена була б доводити свою непричетність. Таким чином, недостовірність даних є суттєвим порушенням, яке може мати негативні наслідки для вантажоперевізника, тому за таке порушення передбачено відповідальність.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються Цивільним кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту залізниць та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

ОСОБА_3 положень ст.24 Статуту залізниць України передбачено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

ОСОБА_3 даних накладних вантаж завантажений у вагони засобами відправника навалом. Маса вантажу визначена на вагонних вагах відправником. В графі «правильність внесених у накладну відомостей підтверджую» підпис відправника.

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним означенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

При цьому, в силу вимог ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як визначено п. 6 в Розясненні Вищого господарського суду від 29.05.2002 року № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею», підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній (п.6.2.).

Статут не містить чітких приписів стосовно того, якій саме залізниці (відправлення, призначення чи транзитній) належить право вимагати стягнення вказаного штрафу, тому такі позови можуть заявляти як залізниці відправлення, так і призначення або транзитні.

Оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача має бути відправник вантажу (п. 6.3.).

Таким чином, оскільки відповідачем в залізничній накладній на перевезення неправильно визначено масу вантажу, що виявлено позивачем на станції під час контрольного зважування, з відповідача підлягає стягненню штраф відповідно до ст. 118 Статуту в пятикратному розмірі провізної плати, що складає 57 935,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства «Клавдієвський держлісгосп» (07850, Київська область, Бородянський район, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Великого Жовтня, буд. 4, код 00992065) на користь Державного підприємства «Одеська залізниця» (65023, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19. код 01071315) 57 935,00 грн. штрафу та 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 10.02.2016 року.