ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.02.2016 Справа № 905/1312/15

Суддя господарського суду Донецької області Гринько С.Ю., при секретарі судового засідання Татарині Б.Т., розглянувши справу

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод, м. Дружківка

до відповідача Відкритого акціонерного товариства Каменський машинобудівний завод, Російська Федерація, Ростовська область, м. Каменськ-Шахтинський

про стягнення 1499630,76 руб РФ, що еквівалентно 521361,63 грн.

СУТЬ СПРАВИ:

13.07.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Гірничі машини - Дружківський машинобудівний завод ( далі за текстом ТОВ Гірничі машини ДрМЗ ) звернулося з позовною заявою до господарського суду Донецької області України про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Каменський машинобудівний завод, Російська Федерація 521361,63 руб РФ боргу. Підставою для звернення явилося невиконання відповідачем грошового зобовязання за зовнішньоекономічним контрактом № ДрМЗ/66-15П от 09 квітня 2015року.

Ухвалою господарського суду від 28.08.2015 року зупинено провадження по даній справі на підставі ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України до надання позивачем перекладених документів, визначених ст.3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року та п.6.7 Інструкції до неї (позовну заяву і додані до неї документи в двох примірниках), перекладені на російську мову, нотаріально засвідчені для передачі їх до Міністерства юстиції України господарським судом Донецької області для вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу

До господарського суду 24.12.2015р. надійшло клопотанням позивача № 3-5/85 від 15.12.2015р. з доданими до нього нотаріально засвідченими документами, витребуваними у нього господарським судом ухвалою від 28.08.2015р., а саме: копія позовної заяви № 3-2/20 від 04.08.2015р. з розрахунком ціни позову перекладена нотаріусом на російську мову та нотаріально засвідчена. Таким чином було усунено обставини, що зумовили зупинення провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому підтверджує вимоги позивача в повному обсязі і просить вирішити спір без участі його представника.

Представники сторін не скористалися своїм законним правом на участь в судовому засіданні, про час і місце якого були повідомлені належним чином, відмовилися від участі в засіданні суду. Господарський суд вважає можливим вирішити спір без участі представників сторін.

Господарський суд, вивчивши всі матеріали справи вважає їх достатніми для розгляду справи по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного спору є стягнення заборгованості з нерезидента за поставлені та неоплачені товари відповідно до зовнішньоекономічним контрактом.

Зовнішньоекономічна діяльність здійснюється на принципах свободи її субєктів добровільно вступати у зовнішньоекономічні відносини, які закріплені в Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року, однією з умов якого є здійснення українськими і іноземними субєктами господарювання діяльності, яка відноситься до зовнішньоекономічної, і яка може здійснюватися як на території України, так і за її межами.

Зовнішньоекономічна діяльність регулюється розділом VII Господарського кодексу України, відповідно до якого загальні умови і порядок здійснення зовнішньоекономічної діяльності субєктами господарювання визначаються Господарський кодексом, законом про зовнішньоекономічну діяльність та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» спори, що виникають між субєктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними субєктами господарської діяльності у процесі такої діяльності, можуть розглядатися за згодою сторін судами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

При дослідженні матеріалів справи господарським судом встановлено, що між позивачем і відповідачем укладений контракт № ДрМЗ/66-15П від 09.04.2015 року (далі - контракт), за яким позивач зобовязався передати у власність гірничошахтне обладнання, частини ГШО та продукцію іншого призначення, в асортименті та в кількості, передбаченій в додатках до контракту, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити продукцію в порядку і в строки, передбачені контрактом.

Додатково угодою № 1 від 13.04.2015 року до контракту сторони пунктом 1 погодили викласти п. 11.2 контракту в наступній редакції: «При не врегулюванні сторонами спору, який виник при укладанні, виконанні, розірванні даного контракту, даний спір передається на розгляд до господарського суду Донецької області.

Пунктом 12.2 сторони погодили, що контракт набирає чинності з моменту підпису сторонами і діє до 31.12.2015 року.

За своїм змістом та правовою природою контракт № ДрМЗ/66-15П від 09.04.2015 року, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, є договором поставки та підпадає під правове регулювання норм статті 712 ЦК України та статей 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить Договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Закону України «Про міжнародне приватне право», якими визначено обовязковість узгодження сторонами підсудності спору між сторонами за контрактом.

Оскільки сторонами передбачена підсудність розгляду спору, який виникне з контракту № ДрМЗ/66-15П від 09.04.2015р., господарський суд Донецької області при розгляді справи між цими сторонами застосовую матеріальне та процесуальне право України.

За умовами статті 193 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону і укладеного договору.

Поставка продукції здійснюється на умовах, узгоджених в додатках до договору (п. 3.1).

Відповідно до умов додатку № 3 від 15.04.2015 року до контракту сторони погодили предмет договору, його номенклатуру, ціну продукції за одиницю та загальну його вартість, а саме: Лист 30х1800х6800 ст.А514-В МТ, кількістю 52398 кг, ціна за одиницю 28,62, загальна сума 1499630 руб.

Пунктом першим додатку № 3 встановлений строк поставки продукції травень 2015 року.

Відповідно до пункту 6 додатку № 3 разом з продукцією продавець обовязково передає зокрема, рахунок-фактуру на оплату поставленої продукції.

Судом встановлено, що позивач виконав зобовязання щодо поставки продукції, визначеної додатком № 3 від 15.04.2015 року до контракту: здійснив митне оформлення; поставку продукції загальною вартістю 1499630,76 руб. РФ, що підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи електронними митними деклараціями № 700020000/2015/002866, № 700020000/2015/002868, № 700020000/2015/002869, повідомленнями про фактичне вивезення від 16.05.2015 року, міжнародними товарно-транспортними накладними CMR за номерами 182082, 298272, 300495 від 14.02.2015 року.

Разом з продукцією позивачем виставлені відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 1499630,76 руб РФ, а саме: № НОМЕР_1 від 14.05.2015 року на суму 499876,92 руб. РФ; № НОМЕР_2 від 14.05.2015 року на суму 499876,92 руб. РФ; № НОМЕР_3 від 14.05.2015 року на суму 499876,92 руб. РФ.

Відповідно до п.5.1 контракту, оплата проводиться на розрахунковий рахунок продавця (позивача) прямим банківським переводом не пізніше 80 календарних днів від дати оформлення експортної торгівельної декларації, можлива часткова/повна передоплата.

За загальними правилами ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач зазначає, що не зважаючи на отриману відповідачем продукцію, останній не здійснив її своєчасну оплату на розрахунковий рахунок позивача, в звязку з чим утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 1499630,76 руб. РФ, яка не сплачена відповідачем на наступний час.

Оскільки грошове зобовязання відповідач не виконав за контрактом, визнав борг у повному розмірі, господарський суд вважає доведеними підстави виникнення спору відносно стягнення заборгованості в розмірі 1499630,76 руб. РФ, що складає на момент звернення з позовом 521361,63 грн.

Оскільки згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами і доведений факт невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань, господарський суд задовольняє вимоги позову в повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що позов виник з вини відповідача, на нього покладаються судові витрати.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 49, 82, 84, 81-1, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод» м. Дружківка Донецької області в повному обсязі.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Каменський машинобудівний завод», , Російська федерація, Ростовська область, м. Каменськ-Шахтинськ 347825, мкр. Заводський, вул. Заводська, 8 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гірничі машини Дружківський машинобудівний завод», , Донецька область, м. Дружківка 84205, вул. Леніна, 7 заборгованість в розмірі 521361,63 грн., судові витрати в розмірі 10427,23 грн.

Наказ господарського суду буде виданий після набрання законної сили рішення.

Повний текст рішення підписано 01.02.2016 року. Рішення господарського суду може бути оскаржено через місцевий господарський суд до Донецького апеляційного господарського суду у строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя С.Ю. Гринько