ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" лютого 2016 р. Справа № 914/1530/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого-судді Мельник Г.І.
суддів Михалюк О.В.
Плотніцький Б.Д.

розглянувши апеляційні скарги Державного підприємства Львівський бронетанковий
завод № 4100 від 17.12.2015р. та Державного концерну Укроборонпром
№UOP-2.2-12827 від 17.12.2015р.
на рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2015р.
у справі № 914/1530/15
за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ
до відповідача Державного підприємства Львівський бронетанковий завод, м. Львів
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державного концерну Укроборонпром, м.Київ
про зобов`язання виконати роботи за договором від 08.12.2014 року №294/14/105 та стягнення 50806552 грн. 85 коп. (з яких: 41633496, 00 грн. основний борг; 3996815,62 грн. пеня; 2914344,72 грн. 7% штрафу; 2261896, 51 грн. штраф у розмірі однієї облікової ставки НБУ)

за участю представників:
від прокуратури: Бучко Р.В. (посвідчення № 033675 від 29.05.2015 р.)
від позивача Гудима В.О. представник ( довіреність № 220/824/д від 30.23.2015 р. )
від відповідача Ланець А.С. представник ( довіреність № 138 від 11.01.2016 р. )
від третьої особи Смалюк Р.В. представник (довіреність №Д-1354/2015
від 19.06.2015р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.11.2015 року у справі №914/1530/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Цікало А.І., судді Артимович В.М., Кітаєва С.Б.) позов Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод про зобов`язання виконати роботи за договором від 08.12.2014 р. № 294/14/105 та стягнення 50806552 грн. 85 коп. (з яких: 41633496,00 грн. основний борг; 3996815,62 грн. пеня; 2914344,72 грн. 7% штрафу; 2261896,51 грн. штраф у розмірі однієї облікової ставки НБУ) задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на користь Міністерства оборони України 2 584 599 грн. 42 коп. (з яких: 1 004 149,12 грн. пеня за порушення термінів виконання зобов`язання; 1 165 737,89 грн. 7% штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів; 414 712,41 грн. штрафна санкція у розмірі однієї облікової ставки НБУ за неповернення попередньої оплати); провадження у справі в частині зобов`язання Державного підприємства Львівський бронетанковий завод виконати роботи за договором від 08.12.2014 р. № 294/14/105 та стягнення з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод неповернутої попередньої оплати у розмірі 41 633 496,00 грн. припинено; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод в доход Державного бюджету України 73 080 грн. 00 коп. судового збору.
Рішення суду мотивоване тим, що між сторонами існували договірні правовідносини щодо виконання Договору про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/105 від 08.12.2014 року, зобов`язання по яких відповідачем виконані не у повному обсязі, у зв`язку з чим у Державного підприємства Львівський бронетанковий завод утворилася заборгованість, доказів погашення якої та штрафних санкцій, відповідно, станом на день розгляду спору суду не подано.
При цьому, судом першої інстанції припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої попередньої оплати у розмірі 41 633 496,00 грн., оскільки відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги за Договором від 08.12.2014р. №294/14/105.
Разом з тим, при вирішенні спору місцевим господарським судом враховано документальні докази у справі в їх сукупності, а також клопотання відповідача та третьої особи про зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача та зменшено розмір неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання до 50 %, що становить: 2 584 599 грн. 42 коп.
Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Державне підприємство Львівський бронетанковий завод оскаржило його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 4100 від 17.12.2015р., в якій просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2015 року у справі №914/1530/15 в частині стягнення з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на користь Міністерства оборони України 2 103 273,42 грн. (з яких: 937 535,53 грн. пеня за порушення термінів виконання зобов`язання; 1 165 737,89 грн. 7% штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів), оскільки господарським судом Львівської області при прийнятті рішення не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального права.
Свої доводи скаржник аргументує, зокрема тим, що виходячи зі змісту п. 4.1., 4.4., 10.1. Договору сторонами було погоджено, що після закінчення строку дії Договору, він продовжує діяти виключно щодо виконання Міністерством оборони України своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг та виконання Державним підприємством Львівський бронетанковий завод обов`язків щодо повернення невикористаної попередньої оплати або надання відповідних звітних документів.
При цьому, Державне підприємство Львівський бронетанковий завод, покликається на п. 10.1. Договору, відповідно до якого строк дії Договору в частині 80 % від вартості послуг за Договором закінчився 30.12.2014 року, а в частині 20 % від вартості послуг за Договором 31.03.2015 року, та зазначає, що згідно з п. 10.2. Договору закінчення строків Договору не звільняє сторони від відповідальності лише за порушення його умов, які мали місце під час дії Договору. Відтак скаржник вважає, що оскільки строк дії Договору, в частині встановлення відповідальності за несвоєчасне виконання робіт, закінчився, тому правові підстави для стягнення з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод пені у розмірі 937 535,53 грн. та штрафу у розмірі 1 165 737,89 грн., на підставі п. 7.2. Договору відсутні.
Також, не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду Державний концерн Укроборонпром оскаржив його в апеляційному порядку, звернувшись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № UOP-2.2-12827 від 17.12.2015р., в якій просить змінити рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2015 року у справі № 914/1530/15, виклавши п. 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції: «Стягнути з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на користь Міністерства оборони України 481 326 грн. 00 коп. (з яких: 66 613,59 грн. пеня за порушення термінів виконання зобов`язання; 414 712,41 грн. штрафна санкція у розмірі однієї облікової ставки НБУ за неповернення попередньої оплати)» та в решті рішення господарського суду Львівської області залишити без змін.
При цьому, Державний концерн Укроборонпром зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права та положення Договору в частині розрахунку розміру штрафних санкцій за несвоєчасне надання послуг за Договором. Покликається на п. 10.1. Договору, відповідно до якого Договір набирає чинності з моменту підписання його двома Сторонами і діє до 30.12.2014 року, а з питань розрахунків до повного виконання Сторонами зобов`язань по цьому Договору та на Додаткову угоду № 3 від 30.12.2014 року до Договору, відповідно до якої термін дії Договору був продовжений до 31.03.2015 року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі.
Разом з тим, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не звернув увагу на доводи Державного концерну Укроборонпром про закінчення строку дії Договору, а тому в порушення ст. 631 ЦК України, п.п. 7.2., 10.1. Договору стягнув штрафні санкції з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод за порушення строку надання послуг за періоди після закінчення строку дії Договору.
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, Державний концерн Укроборонпром подав відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримує доводи викладені у апеляційній скарзі Державного підприємства Львівський бронетанковий завод та просить задоволити апеляційну скаргу Державного підприємства Львівський бронетанковий завод від 17.12.2015 року № 4100.
Також, скориставшись своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, військова прокуратура Західного регіону України подала відзиви на апеляційну скаргу Державного підприємства Львівський бронетанковий завод та апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром, у яких доводи скаржників спростовує та просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити повністю, а рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2015 року у справі № 914/1530/15 залишити без змін.
При цьому, скориставшись своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, Міністерство оборони України подало відзиви на апеляційну скаргу Державного підприємства Львівський бронетанковий завод та апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром, у яких доводи скаржників спростовує та просить у задоволенні апеляційних скарг відмовити повністю, а рішення господарського суду Львівської області від 30.11.2015 року у справі № 914/1530/15 залишити без змін.
Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 30.12.2015р. апеляційні скарги прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.01.2016р. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2016р. прийнято до спільного розгляду апеляційну скаргу Державного підприємства Львівський бронетанковий завод та апеляційну скаргу Державного концерну Укроборонпром та розгляд апеляційних скарг відкладено на 02.02.2016р.
В дане судове засідання прибули представники прокуратури, позивача, відповідача та третьої особи.
Розглянувши апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази, враховуючи пояснення представників прокуратури, позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2015р. у справі №914/1530/15 слід залишити без змін, апеляційні скарги Державного підприємства Львівський бронетанковий завод та Державного концерну Укроборонпром без задоволення, виходячи з наступного.
Аналізом матеріалів справи встановлено, що 08 грудня 2014 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Державним підприємством Львівський бронетанковий завод (Виконавець) укладено Договір про закупівлю послуг за державні кошти № 294/14/105 (надалі Договір) (т. 1 а.с. 16-28), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується у 2014 році надати послуги Замовникові з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності (33.12.2) (заводський ремонт за технічним станом БМП-1) за номенклатурою, у кількості, в терміни та за цінами, які зазначені у Календарному плані надання послуг (додаток 1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги (п. 1.1. Договору).
Відповідно до п. 1.2. Договору за цим Договором ремонту підлягають 31 од. виробів (31 од. БМП-1).
Підставою для укладення Договору є рішення комітету з конкурсних торгів Міністерства оборони України від 11.11.2014 року № 75/536/4 (додаток 7 до Договору).
Згідно з п. 2.1. Договору Виконавець повинен надати Замовнику передбачені цим Договором послуги, якість яких відповідає вимогам: «БМП-1. Техническое описание и инструкция по експлуатации»; ремонтної документації на проведення капітального ремонту БМП-1 (для складових (вузлів, агрегатів, деталей), яким проведено ремонт, замінено у ході ремонту за результатами контролю технічного стану згідно ДСТУ В 3576-97 «Експлуатація та ремонт військової техніки»); державних стандартів; документації що діє на підприємстві. Замовник не забезпечує Виконавця нормативно-технічною та технологічною документацією.
Пунктами 3.1., 3.4. Договору передбачено, що ціна цього Договору становить 41 633 496,00 грн., за резервним фондом КПКВ 2101710, КЕКВ 2260, стаття 3639 кошторису МО України, у тому числі ПДВ 6 938 916,00 грн. Ціна Договору не може бути перевищена Виконавцем. Таке перевищення оплаті не підлягає.
Порядок здійснення оплати погоджений сторонами в розділі 4 Договору, згідно з п.п. 4.1, 4.4 Замовник здійснює розрахунки з Виконавцем за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з дати підписання Замовником Акту приймання наданих послуг, який є невід`ємною частиною цього Договору (зразок - додаток 4 до Договору), відповідно до наданих виконавцем рахунків, за умови надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України. Виконавець у строк до 28.12.2014р., після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника.
Термін надання послуг - до 28.12.2014р. Дострокове надання Послуг дозволяється за письмовою згодою Сторін. Приймання наданих послуг Замовником здійснюється спільною комісією Замовника, військової частини (отримувача виробів) та Виконавця на території Виконавця. За результатами приймання наданих послуг комісія складає та підписує Акт приймання наданих послуг (додаток 4 до Договору), який надається на адресу Замовника та Виконавця для затвердження. Зобов`язання Виконавця по наданню послуг за Договором вважаються виконаними в повному обсязі після підписання комісією Акту приймання наданих послуг (додаток 4 до Договору). Після кінцевого приймання послуг 4762 ГВП МО України оформляє та надає Замовнику посвідчення (додаток 5 до Договору) на кожен виріб окремо, яким підтверджується відповідність наданих Виконавцем послуг вимогам пункту 2.1. Датою виконання зобов`язань Замовником є дата повного розрахунку з Виконавцем згідно умов даного Договору зі складанням Акту звіряння розрахунків (додаток 6 до Договору), що є підтвердженням того, що сторони не мають претензій одна до одної (п.п. 5.1, 5.16-5.18 Договору).
Пунктом 7.2. Договору передбачено види порушень та санкції за них, установлені Договором.
Зокрема, за порушення терміну виконання зобов`язання з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.
Також, у випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання послуг, Виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення від суми невикористаних коштів.
У відповідності до п. 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту підписання його двома Сторонами і діє до 30 грудня 2014 року, а з питань розрахунків до повного виконання Сторонами зобов`язань по цьому Договору.
Документальними доказами у справі встановлено, що 11 грудня 2014 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Державним підприємством Львівський бронетанковий завод (Виконавець) укладено Додаткову Угоду № 1 до Договору від 08.12.2014 року № 294/14/105 про закупівлю послуг за державні кошти (т. 1 а.с. 35), відповідно до умов якої сторони вирішили пункт 4.4. Договору викласти у наступній редакції "4.4. За письмовим погодженням між Сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення Міністра оборони України, Замовник має право здійснювати попередню оплату в розмірі до 90% від суми договору на строк до 28.12.2014р. згідно абзацу 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за державні кошти" (зі змінами). Виконавець у строк до 28.12.2014р., після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника".
В подальшому, 22 грудня 2014 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Державним підприємством Львівський бронетанковий завод (Виконавець) укладено Додаткову Угоду № 2 до Договору від 08.12.2014 року № 294/14/105 про закупівлю послуг за державні кошти (т. 1 а.с. 36), відповідно до умов якої сторони вирішили пункт 4.4. Договору викласти у наступній редакції "4.4. За письмовим погодженням між Сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення Міністра оборони України, Замовник має право здійснювати попередню оплату в розмірі до 100% від суми договору на строк до 28.12.2014р. згідно абзацу 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014р. №117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за державні кошти" (зі змінами). Виконавець у строк до 28.12.2014р., після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника".
Також, аналізом матеріалів справи встановлено, що 30 грудня 2014 року між Міністерством оборони України (Замовник) та Державним підприємством Львівський бронетанковий завод (Виконавець) укладено Додаткову Угоду № 3 до Договору від 08.12.2014 року № 294/14/105 про закупівлю послуг за державні кошти (т. 2 а.с. 76), відповідно до умов якої сторони вирішили продовжити термін дії договору від 08.12.2014 року № 294/14/105 до 31.03.2015 року в обсязі, що не перевищує 20% суми, визначеної в договорі від 08.12.2014р. № 294/14/105.
Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Водночас, ст.174 ГК України визначає, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.
Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як з`ясовано в ході розгляду справи, згідно документальних доказів на виконання умов Договору, Міністерством оборони України було здійснено передоплату за послуги з ремонту техніки, а саме перераховано на рахунок Державного підприємства Львівський бронетанковий завод кошти, що підтверджується платіжними дорученнями:
· № 294/167 від 11.12.2014 р. на суму 20 816 748,00 грн. (т. 1 а.с. 44);
· № 294/179 від 31.12.2014 р. на суму 16 583 252,00 грн. (т. 1 а.с. 45);
· №294/208 від 31.12.2014р. на суму 4 233 496,00 грн. (т. 1 а.с. 46).
Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається та підтверджується поясненнями учасників судового процесу у судовому засіданні, що відповідач (Державне підприємство Львівський бронетанковий завод) виконав роботи за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №294/14/105 та надав послуги з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності (33.12.2) (заводський ремонт за технічним станом БМП-1). Проте, дані послуги були надані з порушенням строку, визначеного умовами укладеного між сторонами Договору.
Зокрема, відповідач, після виконання робіт з ремонту техніки, передав відремонтовані БМП-1 в наступному порядку: 05.03.2015р. 1 одиниця; 06.03.2015р. 3 одиниці; 09.03.2015р. 2 одиниці; 18.03.2015р. 4 одиниці; 06.04.2015р. 3 одиниці; 07.04.2015р. 2 одиниці; 08.04.2015р. 2 одиниці; 09.04.2015р. 2 одиниці; 10.04.2015р. 1 одиниця; 15.04.2015р. 1 одиниця; 12.05.2015р. 10 одиниць. Факт передачі техніки підтверджується Актами приймання-передавання виробів (т. 1 а.с. 83-92).
Разом з тим, факт виконання Договору підтверджується Актом звіряння розрахунків від 30.02.2015 року (т. 1 а.с. 47) та Актом приймання наданих послуг з заводського ремонту № 105 від 28.05.2015 року (т. 1 а.с. 78-80), які підписані представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.
Таким чином, враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої попередньої оплати у розмірі 41 633 496,00 грн., оскільки відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги за Договором від 08.12.2014р. №294/14/105.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг Державного підприємства Львівський бронетанковий завод та Державного концерну Укроборонпром щодо правильності та обґрунтованості нарахування пені та штрафу за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №294/14/105, колегія суддів вважає такі безпідставними враховуючи наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями представників учасників судового процесу у судовому засіданні, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе договірні зобов`язання, щодо виконання послуг (робіт) з ремонтування та технічного обслуговування машин і устаткування спеціальної призначеності за Договором про закупівлю послуг за державні кошти №294/14/105, у встановлені договором строки, у зв`язку з чим позивачу завдані збитки у вигляді пені, 7 % штрафу передбаченого договором та штрафу у розмірі однієї облікової ставки НБУ.
Згідно з ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
При цьому, згідно з ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Крім цього, пунктом 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань (із змінами та доповненнями) роз`яснено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов`язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі, притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.
Відтак, з огляду на умови укладеного між сторонами Договору та Додаткових угод до Договору, розрахунок пені та штрафних санкцій слід здійснювати враховуючи порядок та відповідно момент передачі кожної одиниці відремонтованих БМП-1 виходячи із 80% суми Договору (41 633 496,00 грн. * 80% = 33 306 796,80 грн.), оскільки зобов`язання в частині 20% від суми Договору було продовжено до 31.03.2015 року.
Щодо розрахунку пені:
· за період з 29.12.2014р. (наступний день після закінчення терміну надання послуг за Договором 28.12.2014р.) по 05.03.2015р. (05.03.2015р. передано 1 од. БМП-1) виходячи із суми 33 306 796,80 грн. розмір пені складає 949 928,09 грн. (459 907,55 грн. + 462 645,09 грн. + 27 375,45 грн. = 949 928,09 грн.);
· за період з 05.03.2015р. по 06.03.2015р. (06.03.2015р. передано 3 од. БМП-1) виходячи із суми 31 963 780,80 грн. розмір пені складає 26 271,60 грн.;
· за період з 06.03.2015р. по 09.03.2015р. (09.03.2015р. передано 2 од. БМП-1) виходячи із суми 27 934 732,80 грн. розмір пені складає 68 880,16 грн.;
· за період з 09.03.2015р. по 18.03.2015р. (18.03.2015р. передано 4 од. БМП-1) виходячи із суми 25 248 700,80 грн. розмір пені складає 186 771,21 грн.;
· за період з 18.03.2015р. по 31.03.2015р. (31.03.2015р. закінчення терміну додаткової угоди №3 від 30.12.2014р.) виходячи із суми 19 876 636,80 грн. розмір пені складає 212 380,50 грн.;
· за період з 01.04.2015р. по. 06.04.2015р. (06.04.2015р. передано 3 од. БМП-1) виходячи із суми 28 203 336,00 грн. розмір пені складає 139 084,94 грн.;
· за період з 06.04.2015р. по. 07.04.2015р. (07.04.2015р. передано 2 од. БМП-1) виходячи із суми 24 174 288,00 грн. розмір пені складає 19 869,26 грн.;
· за період з 07.04.2015р. по 08.04.2015р. (08.04.2015р. передано 2 од. БМП-1) виходячи із суми 21 488 256,00 грн. розмір пені складає 17 661,58 грн.;
· за період з 08.04.2015р. по 09.04.2015р. (09.04.2015р. передано 2 од. БМП-1) виходячи із суми 18 802 224,00 грн. розмір пені складає 15 453,87 грн.;
· за період з 09.04.2015р. по 10.04.2015р. (10.04.2015р. передано 1 од. БМП-1) виходячи із суми 16 116 192,00 грн. розмір пені складає 13 246,18 грн.;
· за період з 10.04.2015р. по 15.04.2015р. (15.04.2015р. передано 1 од. БМП-1) виходячи із суми 14 773 176,00 грн. розмір пені складає 60 711,68 грн.;
· за період з 15.04.2015р. по 12.05.2015р. (12.05.2015р. передано 10 од. БМП-1) виходячи із суми 13 430 160,00 грн. розмір пені складає 298 039,17 грн.
Відтак, провівши перерахунок нарахування пені судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що розмір пені за порушення термінів виконання зобов`язання становить 2 008 298,24 грн.
Як вже зазначалося вище, відповідно до п. 7.2. Договору, за порушення термінів виконання зобов`язання з Виконавця (відповідача) стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вказаної вартості; у випадку неповернення попередньої оплати (її частини) або ненадання в зазначений термін звітних документів, що підтверджують факт виконання Послуг, Виконавець сплачує штрафні санкції в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення від суми невикористаних коштів.
Таким чином, здійснивши перерахунок нарахування 7% штрафу, колегія суддів враховує те, що Державним підприємством Львівський бронетанковий завод було допущено прострочення виконання зобов`язання понад тридцять днів лише щодо 80% вартості робіт за Договором (з урахуванням положень додаткової угоди № 3 до Договору від 30.12.2014 р.) та погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розмір штрафу становить 2 331 475,78 грн. (41 633 496,00 грн. * 80% = 33 306 796,80 грн.; 33 306 796,80 грн. * 7% = 2 331 475,78 грн.)
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в частині розрахунку штрафних санкцій на суму здійсненої передоплати, колегія суддів зазначає наступне.
На виконання умов Договору Міністерство оборони України перерахувало Державному підприємству «Львівський бронетанковий завод» грошові кошти (передоплату за послуги з ремонту техніки), що підтверджується платіжними дорученнями № 294/167 від 11.12.2014р. на суму 20 816 748,00 грн.; № 294/179 від 31.12.2014р. на суму 16 583 252,00 грн. та № 294/208 від 31.12.2014 р. на суму 4 233 496,00 грн. (т. 1 а.с. 44-46).
При цьому, відповідно до п. 4.4. Договору за письмовим погодженням між Сторонами, відповідно до належним чином оформленого Рішення Міністра оборони України, Замовник має право здійснювати попередню оплату терміном до 28.12.2014р. Виконавець у строк до 28.12.2014р., після отримання попередньої оплати, повинен надати Замовнику документи, що підтверджують фактичне надання послуг або повернути невикористані кошти на рахунок Замовника.
Проте, даний термін здійснення попередньої оплати (до 28.12.2014р.) не було переглянуто (продовжено) сторонами в укладених Додаткових угодах до Договору та, як вбачається із зазначених платіжних доручень Замовник здійснив частину платежів після закінчення терміну, визначеного п. 4.4. Договору.
Відтак, перерахунок розміру штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів, слід проводити, виходячи із суми передоплати, здійсненої до 28.12.2014р. (платіжне доручення №294/167 від 11.12.2014р. на суму 20 816 748,00 грн.) до моменту надання документів, що підтверджують фактичне надання послуг Актів приймання-передавання виробів (т. 1 а.с. 83-92), а саме:
· за період з 29.12.2014р. (наступний день після закінчення терміну надання послуг за Договором 28.12.2014р.) по 05.03.2015р. (05.03.2015р. передано та прийнято 1 од. БМП-1) виходячи із суми 20 816 748,00 грн. розмір штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів складає 287 442,22 грн. + 289 153,18 грн. + 17 109,66 грн. = 593 705,06 грн.
· за період з 05.03.2015р. по 06.03.2015р. (06.03.2015р. передано та прийнято 3 од. БМП-1) виходячи із суми 19 473 732,00 грн. розмір штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів складає 16 005,80 грн.
· за період з 06.03.2015р. по 09.03.2015р. (09.03.2015р. передано та прийнято 2 од. БМП-1) виходячи із суми 15 444 684,00 грн. розмір штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів складає 38 082,78 грн.
· за період з 09.03.2015р. по 18.03.2015р. (18.03.2015р. передано та прийнято 4 од. БМП-1) виходячи із суми 12 758 652,00 грн. розмір штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів складає 83 892,50 грн.
· за період з 18.03.2015р. (18.03.2015р. передано та прийнято 4 од. БМП-1) по 03.04.2015р. виходячи із суми 7 386 588, 00 грн. розмір штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів складає 97 138,69 грн.
Відтак, провівши перерахунок нарахування розміру штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що розмір штрафних санкцій за неповернення суми невикористаних коштів становить 829 424,81 грн.
З огляду на викладене та враховуючи документальні докази у справі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 169 198 грн. 83 коп. (з яких: 2 008 298,24 грн. пеня за порушення термінів виконання зобов`язання; 2 331 475,78 грн. 7% штрафу за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів; 829 424,81 грн. штрафна санкція у розмірі однієї облікової ставки НБУ за неповернення попередньої оплати).
Таким чином, доводи апеляційних скарг Державного підприємства Львівський бронетанковий завод та Державного концерну Укроборонпром про те, що строк дії Договору в частині 80 % від вартості послуг за Договором закінчився 30.12.2014 року, а в частині 20 % від вартості послуг за Договором 31.03.2015 року, а тому правові підстави для стягнення з Державного підприємства Львівський бронетанковий завод пені у розмірі 937 535,53 грн. та штрафу у розмірі 1 165 737,89 грн., на підставі п. 7.2. Договору відсутні, судова колегія вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються документальними доказами у справі, а саме Актами приймання-передавання виробів (т. 1 а.с. 83-92).
При цьому, покликання Державного концерну Укроборонпром на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права та положення Договору в частині розрахунку розміру штрафних санкцій за несвоєчасне надання послуг за Договором є голослівними та такими, що не спростовують обґрунтованого висновку господарського суду першої інстанції.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції враховано клопотання відповідача та третьої особи про зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
Статтею 233 ГК України передбачено право суду зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Разом з тим при винесенні рішення судом першої інстанції враховано те, що станом на час розгляду справи в суді роботи за Договором від 08.12.2014 р. № 294/14/105 виконані в повному обсязі та прийняті позивачем; Державне підприємства Львівський бронетанковий завод відноситься до об`єктів, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у сфері оборони, виконує ремонт броньованої техніки, яка застосовується Збройними силами України, Національною гвардією України та добровольчими батальйонами в зоні проведення антитерористичної операції та є виконавцем державного оборонного замовлення.
А тому, з огляду на викладене та враховуючи здійснення Замовником частини попередньої оплати після 28.12.2014р. (платіжні доручення № 294/179 від 31.12.2014р. на суму 16 583 252,00 грн. та № 294/208 від 31.12.2014р. на суму 4 233 496,00 грн.), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість зменшити розмір неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання до 50 %, що становить: 2 584 599 грн. 42 коп.
Таким чином, колегія суддів вважає скаржниками у справі не доведено обставини на які вони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2015р. відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а інші зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює спірні правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України покласти на скаржників.
Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, - Львівський апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 30.11.2015р. у справі № 914/1530/15 залишити без змін, апеляційні скарги Державного підприємства Львівський бронетанковий завод № 4100 від 17.12.2015р. та Державного концерну Укроборонпром №UOP-2.2-12827 від 17.12.2015р. без задоволення.
2. Судовий збір за перегляд рішення Господарського суду Львівської області в апеляційному порядку покласти на скаржників.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Матеріали справи скеровуються в Господарський суд Львівської області.
Повний текст постанови складений 05.02.2016р.

Головуючий-суддя Мельник Г.І.

Суддя Михалюк О.В.

Суддя Плотніцький Б.Д.