ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"03" лютого 2016 р. Справа № 924/1397/15
Господарський суд Хмельницької області у складі: судді Радченя Д.І., розглянувши заяву ПАТ „ВіЕс Банк про визнання грошових вимог в сумі 17578,30 грн. по справі порушеній

за заявою державної податкової інспекції у м.Хмельницькому Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області м.Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Сприяння", м.Хмельницький

про порушення провадження у справі про банкрутство

Представники:

від кредиторів: не з'явився

від боржника: не з'явився

розпорядник майна боржника арбітражний керуючий ОСОБА_1 не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду від 10.09.2015 р. (суддя Радченя Д.І.) порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми „Сприяння, м.Хмельницький Хмельницької області, Проспект Миру, буд.99/9Д, , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого ОСОБА_1, АДРЕСА_1, Україна, 03179, свідоцтво арбітражного керуючого №638 від 29.03.2013 р.

Оголошення (повідомлення) про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ТОВ фірми „Сприяння оприлюднено 11.09.2015 р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України.

Попереднє засідання суду у справі №924/1397/15 призначено на 10год.00хв. "18" листопада 2015р.

Дана ухвала оскаржувалася арбітражним керуючим ОСОБА_1 до Рівненського апеляційного господарського суду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.10.2015р. апеляційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 19.09.2015 р. задоволено, пункт 8 резолютивної частини ухвали господарського суду Хмельницької області від 10.09.2015 року по справі № 924/1397/15 змінено, виклавши в наступній редакції: "8. Встановити розмір грошової винагороди розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Сприяння, (м.Хмельницький Хмельницької області, Проспект Миру, буд.99/9Д , ) арбітражному керуючому ОСОБА_1 у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним повноважень. Сплату грошової винагороди розпоряднику майна здійснювати шляхом її авансування заявником - Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому Головного Управління ДФС у Хмельницькій області згідно ч. 2 ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"."

04.11.2015р. матеріали справи №924/1397/15 повернулися до господарського суду Хмельницької області.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, мають право протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

В межах строку для звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника, 05 жовтня 2015 року за вх.№05-06/886/15 на адресу суду надійшла заява ПАТ „ВіЕс Банк про визнання грошових вимог до боржника в сумі 17578,30 грн., яка ухвалою суду від 07.10.2015 р. призначена до розгляду в попередньому судовому засіданні з викликом повноважних представників сторін та розпорядника майна.

На адресу суду надійшло повідомлення (відзив на заяву про визнання кредиторських вимог) розпорядника майна, згідно якого розпорядником майна заявлені вимоги визнано частково в сумі 9811,27 грн., з яких 7194 (сім тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 76 коп. - заборгованість за основним боргом; 2246 (сім тисяч сто дев'яносто чотири) грн. 49 коп. - відсотки за користування кредитом; 77 (сімдесят сім ) грн. 00 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, яка була обрахована відповідно до п.6.2 кредитного договору; 0,84 коп. - пеня за прострочення сплати процентів; 292 (двісті дев'яносто дві) грн. 18 коп. - заборгованість за комісією по обслуговуванню кредитного договору та включено їх до реєстру вимог кредиторів, а саме в сумі 9733,43 грн. вимоги четвертої черги; 77,84 грн. вимоги шостої черги.

Повноважний представник заявника ПАТ "ВіЕс Банк" в судове засідання за викликом не з'явився, письмові пояснення по суті поданої заяви не подав.

Розпорядник майна в попереднє судове засідання не з'явився, однак згідно надісланої на розгляд суду письмової позиції заявлені ПАТ "ВіЕс Банк" грошові вимоги до боржника в сумі 17578,30 грн. визнав частково в сумі 9811,27 грн.

Повноважний представник боржника в судове засідання за викликом не з'явився, своїми процесуальними правами не скористався, зокрема, відзив на заяву з грошовими вимогами до боржника з документальним обґрунтуванням своїх доводів на розгляд суду не подав, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, причини неявки боржника до суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи згідно ст.75 ГПК України. Як вбачається з поштових повідомлень про вручення, копії ухвал, які направлялися на адреси: ТОВ фірма "Сприяння" та його керівника ОСОБА_2, вручені особисто ОСОБА_2

Учасники провадження у справі про банкрутство проти визнання заяви ПАТ "ВіЕс Банк" та включення грошових вимог останнього в реєстр вимог кредиторів не заперечили.

Суд, оцінивши подані заявником документи, рахує їх достатніми для розгляду по суті заяви з кредиторськими вимогами ПАТ "ВіЕс Банк" до ТОВ фірма „Сприяння м.Хмельницький, враховуючи таке.

Відповідно до абзаців 2 та 3 ч. 6 статті 23 та ч. 2 статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Абзацом 7 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що конкурсні кредитори це кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Статтею 45 Закону визначено черговість задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до змісту наведеної статті у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобовязань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника; у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Аналізом поданої заяви з грошовими вимогами до боржника та доданих до неї документів в її обґрунтування судом встановлено, що 10 листопада 2010 р. між ВАТ "Фольксбанк", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ "ВіЕс Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Сприяння" укладено кредитний договір № КU 006718 з наступними змінами та доповненнями.

Згідно умов кредитного договору позичальнику надано кошти в сумі 49 088,00 (сорок девять тисяч вісімдесят вісім) гривень, в порядку та на умовах визначених кредитним договором.

Заявником на виконання умов кредитного договору надано кредит боржнику на умовах, що визначено кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером № 548391 від 11.11.2010р..

Боржник в свою чергу прийняв визначені у кредитному договорі зобов'язання та відповідно до умов Кредитного договору, а саме п. 5.2.2. 5.2.3 та 5.2.12 зобов'язався повернути банку отриманий кредит в повному обсязі, в строки та у порядку встановленому кредитним договором та сплатити Банку проценти за користування кредитом у розмірі та порядку, що встановлені кредитним договором, а також можливі пені та штрафні санкції незалежно від строку виконання зобов'язання.

Однак, боржник свої зобов'язання, передбачені кредитним договором (п. 5.2.), не виконав та порушив умови кредитного договору, щодо належного та своєчасного повернення коштів.

Як зазначено конкурсним кредитором - заборгованість боржника по кредиту станом на 10.09.2015 складає 17578,30 (сімнадцять тисяч п'ятсот сімдесят вісім гривень 30 копійок) гривень, розрахунок додається, з яких: 8 008,92 гривень - заборгованість за основним боргом; 3 739,37 гривень - заборгованість за нарахованими і несплаченими процентами; 5 537,69 гривень - пеня за неналежне виконання умов кредитного договору, 292,32 гривень - комісія за обслуговування кредитного договору, яку кредитор просить суд визнати та включити до реєстру вимог кредиторів боржника

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності судом враховується:

Положеннями ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Статтею 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом зазначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Положеннями абз.4 ч. 1 ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом зазначено, що грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 10 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом встановлено, що безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно п. 1, 2 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на з'явлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Згідно абз.2 п.8 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна зобовязаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про банкрутство від 18.12.2009р. № 15, в п. 14 вказано, що при визначенні розміру вимог за грошовими зобов'язаннями господарським судам слід враховувати, що грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Згідно ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до і умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п.п. 1 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином .

Згідно із ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність, будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми - це банківський кредит.

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Обов'язок позичальника повернути позику (у строк та в порядку, що встановлені договором) та наслідки порушення договору позичальником, встановлені положеннями ст.ст. 1049, 1050 ЦК України.

Як вбачається з наданих розпорядником майна пояснень, розпорядником майна боржника заявлені ПАТ ВіЕс Банк грошові вимоги до боржника в сумі 17578,30 грн. визнано частково, а саме в сумі 9811,27 грн., з яких 7194 грн. 76 коп. - заборгованість за основним боргом; 2246 грн. 49 коп. - відсотки за користування кредитом; 77 грн. 00 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, яка була обрахована відповідно до п.6.2 кредитного договору; 0,84 коп. - пеня за прострочення сплати процентів; 292 грн. 18 коп. - заборгованість за комісією по обслуговуванню кредитного договору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2014р. стягнуто з ТОВ фірма "Сприяння" на користь ПАТ "ВіЕс Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 5 846 грн. 76 коп., судові витрати в сумі 113 грн. 05 коп., а всього 5 959 грн. 81 коп., а також в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 1 552 грн. 43 коп. та судові витрати в сумі 13 грн. 25 коп.

Таким чином, за боржником рахується заборгованість за основним боргом (по рішенню міськрайонного суду) в розмірі 7194,76грн. Крім цього, по цьому ж рішенню рахується борг по сплаті судового збору в розмірі 126.30грн.

Провівши перерахунок нарахувань, та беручи до уваги пояснення розпорядника майна, суд вважає обґрунтованими та підтвердженими матеріалами поданої заяви, заявлені ПАТ "ВіЕс Банк" грошові вимоги до боржника в сумі 9811,40 грн., з яких 7194 грн. 76 коп. - заборгованість за основним боргом; 2120,18 грн. - відсотки за користування кредитом; 77 грн. 00 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту, яка була обрахована відповідно до п.6.2 кредитного договору; 0,84 коп. - пеня за прострочення сплати процентів; 292 грн. 32 коп. - заборгованість за комісією по обслуговуванню кредитного договору та судові витрати в сумі 126,30грн. стягнуті рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2014р.

В задоволенні вимог в сумі 814,16 грн. - заборгованості за основним боргом та 1619,19грн. - заборгованості за нарахованими і несплаченими процентами слід відмовити.

Розглянувши грошові вимоги конкурсного кредитора - ПАТ "ВіЕс Банк" до боржника в сумі 5459,85 грн. - пеня за неналежне виконання умов кредитного договору, суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити з огляду на наступне:

Статтею 611 ЦК України та статтею 230 ГК України встановлено такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Відповідно до частин першої і третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 6.2. договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту, боржник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 6.3. договору за несвоєчасне (неналежне) сплату процентів за користування кредитом, боржник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Відповідно до частини першої статті 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої статті 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відтак, частиною шостою статті 232 ГК України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору №КU006718 від 10.11.2010 року, боржник зобов'язався повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься в додатку №1 до кредитного договору і є його невід'ємною частиною, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку передбачених кредитним договором.

Відповідно до пункту 1.2. Додатку №1 до кредитного договору № КU006718 від 10.11.2010 року, банк встановив боржнику графік погашення кредиту, відповідно до якого боржник був зобов'язаний розрахуватися з кредитом не пізніше 08.11.2013 року.

Зі змісту зазначеного випливає, що момент прострочення боржником виконання зобов'язання встановлюється щодо кожної дати розрахунку, встановленій вищезгаданим графіком, і як наслідок, пеня також нараховується на суму боргу за кожною встановленою графіком датою окремо.

Як зазначено вище, кінцевою датою повного розрахунку згідно графіка є 08 листопада 2013 року. Строк позовної давності сплив 08 листопада 2014 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ "ВіЕс Банк" безпідставно нарахував пеню та заявив її до боржника поза межами передбаченого пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України річного строку позовної давності, а відтак грошові вимоги стосовно пені в сумі 5459,85грн. судом за неналежне виконання умов кредитного договору не приймається.

Відповідно до п. 8 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за належне визнати частково грошові вимоги ПАТ "ВіЕс Банк" (), поштова адреса: вул. Грабовського, буд. 11, м. Львів, 79000 до боржника у сумі 9811,40 грн. та зобов'язати розпорядника майна включити останні у реєстр вимог кредиторів боржника відповідно до черговості визначеної ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судом враховується, що у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що за звернення до суду з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становить два мінімального розміру заробітної плати.

Згідно з ст. 8 Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" від 28.12.2014р. мінімальну заробітну плату з 1 січня визначено у розмірі 1218,00 грн..

Конкурсним кредитором у відповідності до платіжного доручення №1129997 від 28.09.2015 р. сплачено судовий збір за звернення до суду з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство в сумі 2436,00 грн..

Враховуючи викладене, в звязку з обґрунтованим зверненням конкурсного кредитора до суду з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, суд вважає за належне покласти обов'язок по сплаті судового збору в сумі 2436,00 грн. на боржника за розгляд заяви ПАТ ВіЕс Банк до боржника про визнання грошових вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 23, 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 4, 5 Закону України "Про судовий збір", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У х в а л и в:

1. Заяву публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк до боржника товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Сприяння, м.Хмельницький , вул.Проспект Миру, буд.99/9Д, про визнання грошових вимог до боржника в сумі 17578,30 грн. задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк до боржника товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Сприяння, м.Хмельницький , вул.Проспект Миру, буд.99/9Д, у сумі 9811,40 грн. (девять тисяч вісімсот одинадцять грн. 40 коп.).

3. Зобов'язати розпорядника майна ОСОБА_1 включити грошові вимоги публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк до боржника товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Сприяння, м.Хмельницький , вул.Проспект Миру, буд.99/9Д, у сумі 9811,40 грн. (девять тисяч вісімсот одинадцять грн. 40 коп.) у реєстр вимог кредиторів боржника відповідно до черговості визначеної ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема 9733,56 грн. вимоги четвертої черги; 77,84 грн. вимоги шостої черги.

4. Покласти на боржника - товариство з обмеженою відповідальністю фірми „Сприяння, м.Хмельницький , вул.Проспект Миру, буд.99/9Д, обов'язок по відшкодуванню публічному акціонерному товариству ВіЕс Банк судового збору у сумі 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень) у зв'язку з розглядом заяви з грошовими вимогами до боржника .

Ухвалу надіслати розпоряднику майна, кредитору, боржнику, Головному управлінню юстиції у Хмельницькій області.

Суддя Радченя Д.І.

Віддрук. 5 прим. простою кореспонд.:

1.заявнику ПАТ ВіЕс Банк, 79000, м.Львів, вул.Грабовського, 11;

2.боржнику ТОВ фірма „Сприяння : м.Хмельницький, вул.Проспект Миру, буд.99/9Д;

3.арбітражному керуючому ОСОБА_1, АДРЕСА_1, Україна, 03179;

4-до справи;

5- Головне управління юстиції у Хмельницькій області.