ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р.Справа № 916/4033/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

(склад судової колегії змінений відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду щодо повторного автоматичного розподілу справи №48 від 13.01.2016р. та протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.01.2016р.)

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:
від Військової частини НОМЕР_1 Завгородня Ю.В. за довіреністю;

від КП «Міжнародний аеропорт Одеса» - Мороз А.А. за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення господарського суду Одеської області від 26 листопада 2015 року

по справі №916/4033/15

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса»

про стягнення збитків

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
В судовому засіданні 09.02.16р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:
30.09.15р. Військова частина НОМЕР_1 (надалі позивач, ВЧ НОМЕР_1 ) звернулася до господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Одеса» (надалі відповідач, КП «Міжнародний аеропорт Одеса», Аеропорт), в якому просила суд стягнути з відповідача 40664,58грн. збитків.

В обґрунтування позовних вимог Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що 01.01.2012р. між ВЧ НОМЕР_1 та відповідачем був укладений Договір №423/12 про спільне використання аеропорту Одеса, п.3.1 якого встановлено, що ВЧ НОМЕР_1 зобов`язана передати автомобілі АПА-5Д у кількості двох одиниць відповідачу для належного обслуговування повітряних суден. Відповідно до технічної документації військовій частині НОМЕР_2 належать автомобілі АПА-5Д №32274330 на шасі НОМЕР_3 та АПА-5Д №86081104 на шасі УРАЛ-4320. Оскільки договір переукладався кожного року, то актами технічного стану від 02.07.2007р. №54, №55 визначено склад та якісний стан техніки та засвідчено передачу відповідачу для виконання умов договору. В подальшому Договір був пролонгований на 2014 рік. 09.09.2014р. позивач здійснив заходи щодо повернення автомобілів АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 проте виявилось, що автомобілі технічно несправні, розукомплектовані. У зв`язку із розукомплектацією військової техніки ВЧ НОМЕР_1 було спричинено збитки у розмірі 40664,58грн. (вартість втраченого майна запасних частин, вузлів та агрегатів, які були відсутні на момент прийому-передачі автомобілів АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 ), що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

З посиланням на норми ч.1 ст.14, 526 530, 626, 1166, 1192 ЦК України, ст.193 ГК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представником ВЧ НОМЕР_1 були надані пояснення та додатково (крім обставин, викладених у позовній заяві) зазначено, що починаючи з 2007р. між ВЧ НОМЕР_1 та КП «Міжнародний аеропорт Одеса» існували договірні відносини щодо спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса, на виконання умов якого Військовою частиною НОМЕР_1 було передано відповідачу для використання у спільній діяльності зазначені вище автомобілі АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 , що підтверджується Актами технічного стану №54 та №55, які були затверджені 02.07.2007р. командиром Військової частини НОМЕР_1 та генеральним директором КП «Міжнародний аеропорт Одеса». Станом на дату подачі позову ані Договір №1124/06/1, укладений 01.01.2007р. між Військовою частиною НОМЕР_1 та КП «Міжнародний аеропорт Одеса», ані додаткові угоди до нього у позивача не зберіглися.

03.11.2015р. КП «Міжнародний аеропорт Одеса» подало суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позову.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.11.2015р. (суддя Рога Н.В.) у задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 відмовлено повністю.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.15,22, ч.1 ст.1166 ЦК України, ч.2 ст.224, ст.225 ГК України та вмотивовано тим, що текст Договору №423/12 від 01.01.2012р. не містить жодних посилань на існування між сторонами будь-яких правовідносин стосовно автомобілів АПА-5Д у кількості 2-х одиниць. Отже, Договір №423/12 від 01.01.2012р. є самостійним договором, відповідно до умов якого ВЧ НОМЕР_1 мала передати Аеропорту з метою спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса автомобілі АПА-5Д у кількості 2-х одиниць. Доказів такої передачі до матеріалів справи не надано. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що Акти №41/71 та №41/72 технічного стану авіаційного пересувного електроагрегату АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 , відповідно до яких два автомобілі АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 було прийнято ВЧ НОМЕР_1 , стосуються правовідносин, що виникли між сторонами на підставі договору №1124/06/1 від 01.01.2007р. Але у зв`язку із відсутністю тексту цього договору неможливо встановити, на кого із сторін по договору покладався обов`язок щодо збереження майна та яким був порядок повернення майна із спільного використання. Отже, неможливо встановити наявність вини КП «Міжнародний аеропорт Одеса» у спричиненні збитків ВЧ НОМЕР_1 . Крім того, до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів того, що саме Аеропортом вчинялися дії або бездіяльність, які призвели до шкідливого результату (збитків). Неможливо встановити коли саме припинилися правовідносини між сторонами за цим договором, і коли саме у ВЧ НОМЕР_1 виникло право на витребування свого майна, переданого у спільне використання. Адже, доказів звернення позивача до відповідача щодо повернення майна, крім листа від 09.09.2014р. за №24/1764, до матеріалів справи не надано, що свідчить про бездіяльність позивача, в результаті якої автомобілі АПА-5Д у кількості 2-х одиниць досить значний час знаходилися у КП «Міжнародний аеропорт Одеса» взагалі без будь-яких правових підстав. Договір №1/13 про спільне використання аеродрому «Одеса» від 01.01.2013р. не має відношення до предмету позову, адже, за цим договором у спільне використання передавалася зовсім інша техніка.

Не погодившись з рішенням суду від 26.11.2015р., ВЧ НОМЕР_1 звернулася до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що оскаржене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, тому підлягає скасуванню з наступних підстав:

- судом не враховано той факт, що акти технічного стану, про повернення автомобілів АПА-5Д у кількості двох одиниць складені саме за ініціативи та неодноразових звернень представників позивача до відповідача. Крім того, представник відповідача підписав Акти від 17.09.2014р. №41/71 та №41/72, які підтверджують факт розукомплектування військової техніки;

- підписанням Актів від 17.09.2014р. представник відповідача підтвердив: що автомобілі знаходились на території відповідача (об`єкті, який знаходиться під охороною); що він передає їх власнику два автомобілі у розукомплектованому стані; що розкрадання чи розукомплектування відбулося саме в період коли автомобілі знаходились на території відповідача. З плином часу договір від №1124/06/1 від 01.01.2007р. неможливо надати, але зберігся договір №423/12 від 01.01.2012р., в якому зазначалось про обов`язок військової частини НОМЕР_1 передати АПА-5Д у кількості двох одиниць, але оскільки автомобілі вже знаходились у користуванні відповідача, так як акти про повернення не складалися від 2007 року, то тим самим договір підтверджував факт їх використання та перебування на території відповідача;

- у рішенні суду зазначено, що неможливо надати оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, оскільки відсутній договір №1124/06/1 від 01.01.2007р., однак якщо неможливо було надати оцінку правовідносинам по договору треба керуватися нормами закону та враховувати фактичні обставини справи, адже в законі прописано обов`язок відповідача зберігати майно власника;

- відповідачем у письмових пояснення зазначалось, що вже у 2012 році необхідності в автомобілях у КП «Міжнародний аеропорт Одеса» не було, відсутність потреби в автомобілях є одним з підтверджень бездіяльності та безвідповідальності відповідача при підписанні договору на 2012 рік. Якщо техніка була не потрібна, то чому вона не поверталася власнику за встановленою процедурою вчасно. Бездіяльність відповідача прослідковується також у відсутності відповідей на листи від військової частини НОМЕР_1 до КП «Міжнародний аеропорт Одеса».

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Поліщук Л.В.) апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

У зв`язку із перебуванням судді Поліщук Л.В. у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату №48 від 13.01.2016р. призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/4033/15.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 13.01.2016р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Мишкіна М.А., судді: Будішевська Л.О., Таран С.В.

Ухвалою суду апеляційної інстанції 13.01.2016р. (головуючий суддя Мишкіна М.А., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.) справу №916/4033/15 прийнято до провадження колегії суддів у зазначеному складі.

09.02.2016р. КП «Міжнародний аеропорт Одеса» подало суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник КП «Міжнародний аеропорт Одеса» заперечувала проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв`язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи із наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду, що 01.01.2012р. між Військовою частиною НОМЕР_1 та Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Одеса» (Аеропорт) був укладений Договір №423/12 про спільне використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса, предметом якого є спільне використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса для ефективної роботи аеродромно-технічного комплексу Одеса по забезпеченню експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги, ґрунтової злітно-посадочної смуги та рульожної доріжки, аеродромно-експлуатаційного майна, автомобільної та спеціальної техніки та обслуговуванню повітряних суден різних відомств і авіакомпаній у порядку та на умовах цього Договору (пункт 1 Договору). Військова частина НОМЕР_1 забезпечує інженерну, аеродромно-експлуатаційну техніку для експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги, ґрунтової злітно- посадочної смуги та рульожної доріжки , аеродромно-експлуатаційне майно, автомобільну та спеціальну техніку для експлуатаційного утримання аеродрому та обслуговуванню повітряних суден (пункт 2.1 Договору) та зобов`язується забезпечити роботу, при умовах забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту: двигуна типу ВК-ІА у кількості двох одиниць для експлуатаційного утримання робочої площі аеродрому в зимовий період; автомобілів АПА-5Д у кількості двох одиниць для належного обслуговування повітряних суден (пункт 3.1 Договору). Відповідно до п.3.2.6 Договору №423/12 від 01.01.2012р. Аеропорт зобов`язався забезпечити збереження наданої техніки. Договір набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2012р. (пункт 8.1 Договору).

01.01.2013р. між Військовою частиною НОМЕР_1 та Комунальним підприємством «Міжнародний аеропорт Одеса» (Аеропорт) був укладений Договір №1/13 про спільне використання аеродрому «Одеса», предметом якого є спільне використання аеродрому «Одеса» для ефективної роботи аеродромно-технічного комплексу Одеса по забезпеченню експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги, ґрунтової злітно-посадочної смуги та рульожної доріжки, аеродромно-експлуатаційного майна, автомобільної та спеціальної техніки та обслуговуванню повітряних суден різних відомств і авіакомпаній у порядку та на умовах цього Договору (пункт 1 Договору). Військова частина НОМЕР_1 забезпечує інженерну, аеродромно-експлуатаційну техніку для експлуатаційного утримання штучної злітно-посадочної смуги, ґрунтової злітно- посадочної смуги та рульожної доріжки, аеродромно-експлуатаційне майно, автомобільну та спеціальну техніку для експлуатаційного утримання аеродрому та обслуговуванню повітряних суден (пункт 2.1 Договору) та зобов`язується забезпечити роботу, при умовах забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту: двигуна типу ВК-ІА у кількості двох одиниць для експлуатаційного утримання робочої площі аеродрому в зимовий період, при умові забезпечення ПММ за рахунок аеропорту (пункт 3.1.1 Договору); надавати, при умові забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту аеродромно-експлуатаційну техніку зимового утримання аеродрому для сумісного прибирання і утримання ШЗПС, ГЗПС та РД для роботи в складних метеоумовах: автомобіль ЗИЛ-1, КПМ з відвалом у кількості 1 одиниці; автомобіль ЗИЛ-131, Д-902 Ротор у кількості 1 одиниці. Відповідно до п.3.2.6 Договору №1/13 від 01.01.2013р. Аеропорт зобов`язався забезпечити збереження наданої техніки. Договір набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2013р. (пункт 8.1 Договору).

06.11.2013р. між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору про спільне використання аеродрому «Одеса» №1/13 від 01.01.2013р., якою сторони визначили, що договір діє до 31.12.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2014р. комісією у складі військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 був складений акт №41/71 технічного стану авіаційного пересувного електроагрегату АПА-5Д №86081104 на шасі УРАЛ-4320 №056870, відповідно до якого автомобіль технічно несправний, розукомплектований: відсутні паливний бак, перепускний підігрівач в зборі, запасне колесо, спідометр, передній карданний вал, розширювальний бачок, жалюзі радіатора, паливні трубки, дзеркала заднього виду, захист підкачок коліс, фарошукач 2 одиниці, повторювачі поворотів 2 одиниці, правий передній підкрилок, вогнегасник, підкапотний ліхтар, правий сонцезахисний козирьок, педаль газу, трансформатори 2 одиниці, акумуляторні батареї 6СТ-180 - 2 одиниці, комплект ЗІП. Автомобіль технічно несправний. Двигун має тріщину блоку з правого боку, сидіння порвані. Корпус автомобіля уражений корозією.

Акт підписаний членами комісії ВЧ НОМЕР_1 у складі 3-х осіб та містить дані «здав» - начальник СТОЖС ПІБ нерозбірливо, підпис «прийняв» капітан О.В. Попок (підпис).

Акт №41/71 від 17.09.2014р. затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 , проте не містить відмітки про його затвердження генеральним директором КП «Міжнародний аеропорт Одеса».

17.09.2014р. комісією ВЧ НОМЕР_1 у такому ж складі був складений акт №41/72 технічного стану авіаційного пересувного електроагрегату АПА-5Д №32274330 на шасі УРАЛ-4320 №160764, відповідно до якого автомобіль технічно несправний, разукомплектований: додатковий бак, перепускний підігрівач в зборі, розширювальний бачок, жалюзі радіатора, паливні трубки, дзеркала заднього огляду, захист підкачок коліс, фарошукач 2 одиниці, повторювачі поворотів 2 одиниці, частина правого заднього крила, кришка заливної горловини двигуна, патрубки радіатора, вогнегасник, підкапотний ліхтар, правий сонцезахисний козирьок, педаль газу, кришка спец.обладнання, кабельна мережа частково, акумуляторні батареї 6СТ-180 - 2 одиниці, комплект ЗІП. Автомобіль технічно несправний, сидіння порвані. Корпус автомобіля має очаги корозії.

Акт №41/72 від 17.09.2014р. підписаний, як і Акт №41/71, представниками ВЧ НОМЕР_1 , а також містить аналогічні написи «здав» - «прийняв».

Командиром ВЧ НОМЕР_1 та начальником автомобільної служби військової частини був складений також Додаток 1 Перелік запасних частин, вузлів та агрегатів, які були відсутні на момент прийому-передачі електроагрегатів АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320 №№ НОМЕР_4 , 160764 (згідно актів №41/71, №41/72 від 17.09.2014р.).

Відповідно до даних, що містяться у Відомості визначення залишкової вартості майна, відсутнього внаслідок розукомплектування електрогазової техніки ВЧ НОМЕР_5 станом на 03.07.2015р. (затвердженої командиром ВЧ НОМЕР_1 ), залишкова вартість матеріальних засобів, які зазначені у вищезазначених актах, становить 40664,58грн.

Відомість складена з визначенням цін на підставі прайсу цін ТОВ «Агро-Союз», «Урал-ОПТ», «Київавтодеталь», телеграми командира ВЧ А1049Е від 27.05.2015р. з урахуванням коефіцієнту зносу згідно Наказу МІністерства оборони України від 14.08.1995р. №201.

При цьому відомість підписана комісією у складі військовослужбовців та працівника ВЧ НОМЕР_1 .

24.09.2014р. ВЧ НОМЕР_1 надіслала на адресу КП «Міжнародний аеропорт Одеса» лист з проханням доукомплектувати два автомобілі АПА-5Д відповідно до переліку відсутніх запасних частин, вузлів та агрегатів, засвідченого в акті прийому-передачі від 17.09.2014р., який залишений відповідачем без реагування.

Вважаючи, що відповідачем порушені зобов`язання із збереження техніки, переданої за договором, чим спричинено збитки у розмірі, визначеному Відомістю станом на 03.07.2015р., ВЧ НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом про їх стягнення з КП «Міжнародний аеропорт Одеса».

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 1192 ЦК України визначає два способи відшкодування шкоди: з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів підстави для цивільної відповідальності відсутні.

Як вбачається із змісту позовної заяви та матеріалів справи, реальними збитками у сумі 40664,58грн. Військова частина НОМЕР_1 вважає вартість втраченого майна запасних частин, вузлів та агрегатів, які були відсутні на момент прийому-передачі двох автомобілів АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 .

В обґрунтування позовних вимог Військова частина НОМЕР_1 послалась на існування між сторонами по справі договірних відносин з 2007 року (договір №1124/06/1 від 01.01.2007р.), якими регулювалися правовідносини між нею та КП «Міжнародний аеропорт Одеса» щодо спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса, на виконання умов якого позивачем було передано відповідачу для використання у спільній діяльності два автомобілі АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 , що підтверджується Актами технічного стану №54 та №55, які були затверджені 02.07.2007р. командиром Військової частини НОМЕР_1 та генеральним директором КП «Міжнародний аеропорт Одеса».

Згідно із ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду Військовою частиною НОМЕР_1 не надано до матеріалів справи оригіналу (або належним чином засвідченої копії) договору №1124/06/1 від 01.01.2007р./будь-яких додаткових угод до нього, у зв`язку із чим місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив про те, що у суду не має можливості надати оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами за цим договором, зокрема, щодо таких істотних умов договору як строк його дії, умови щодо покладання обов`язку по виконанню технічного обслуговування, ремонту автомобілів, відповідальності за їх збереження, порядку прийняття та повернення автомобілів тощо.

Дослідивши зміст Договору №423/12 від 01.01.2012р. колегією суддів встановлено, що текст договору не містить відомостей (конкретизації) стосовно саме автомобілів АПА-5Д №32274330 на шасі НОМЕР_6 та АПА-5Д №86081104 на шасі УРАЛ-4320 № НОМЕР_4 , у п.3.1 Договору №423/12 від 01.01.2012р. зазначено про те, що військова частина зобов`язується забезпечити роботу, при умовах забезпечення ПММ за рахунок Аеропорту, зокрема, автомобілів АПА-5Д у кількості двох одиниць, для належного обслуговування повітряних суден.

В свою чергу, КП «Міжнародний аеропорт Одеса» згідно п.3.2.6 договору зобов`язалося забезпечити збереження наданої техніки, а також виконувати експлуатацію, технічне обслуговування, ремонт та збереження ПММ наданої техніки персоналом за свій рахунок (п.3.2.4 договору).

Матеріали справи не містять будь-яких актів приймання-передачі техніки за Договором №423/12 від 01.01.2012р., у тому числі з зазначенням автомобілів АПА-5Д №32274330 на шасі УРАЛ-4320 №160764 та АПА-5Д №86081104 на шасі УРАЛ-4320 № НОМЕР_4 . Цей договір є окремим договором, відповідно до умов якого Військова частина НОМЕР_1 мала передати КП «Міжнародний аеропорт Одеса» з метою спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса автомобілі АПА-5Д у кількості 2-х одиниць.

Доказів такої передачі до матеріалів справи не надано, тому посилання військової частини на договір від 01.01.2012р. як підставу виникнення у відповідача зобов`язання із збереження автомобілів АПА-5Д в процесі здійснення спільного використання аеродрому міжнародного аеропорту Одеса колегія суддів відхиляє як бездоказові твердження.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що Акти №41/71 та №41/72 технічного стану авіаційного пересувного електроагрегату АПА-5Д на шасі НОМЕР_3 , що були складені 17.09.2014р., та відповідно до яких два автомобілі АПА-5Д на шасі УРАЛ-4320 було повернуто Військовій частині НОМЕР_1 , стосуються інших правовідносин, що виникли між сторонами не на підставі договору, наявного в матеріалах справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на договір №1124/06/1 від 01.01.2007р., оскільки цей договір не був наданий суду, що унеможливило з`ясування фактичних обставин справи, що мають значення для вирішення спору за усними ствердженнями представника ВЧ НОМЕР_1 .

Між тим, саме на позивача відповідно до ст.ст.32,33,34 ГПК України покладається процесуальний обов`язок доказування обставин, на які він посилається як на підставу позовних вимог, проте цей обов`язок ВЧ НОМЕР_1 не виконаний.

Акти №54, №55 від 02.07.2007р. технічного стану автомобілів посвідчують обставину здачі ВЧ НОМЕР_1 двох автомобілів АПА-5Д на шасі НОМЕР_6 та № НОМЕР_4 у технічно справному стані та комплектації згідно паспорту та формуляру КП «Міжнародний аеропорт Одеса» (акти затверджені командиром військової частини та генеральним директором КП «Міжнародний аеропорт Одеса»), проте не можуть бути оцінені судом як докази виникнення будь-яких цивільних прав та обов`язків у осіб, що їх склали та затвердили, у тому числі обов`язку КП «Міжнародний аеропорт Одеса» із збереження техніки, оскільки не є правочином (договором).

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні підставно зазначив про те, що Договір №1/13 від 01.01.2013р. про спільне використання аеродрому «Одеса», укладений між ВЧ НОМЕР_1 та КП «Міжнародний аеропорт Одеса» не має відношення до предмету позову, оскільки у ньому йдеться зовсім про іншу техніку, ніж автомобілі АПА-5Д у кількості 2-х одиниць.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Колегія суддів погоджуючись з правовою оцінкою судом першої інстанції спірних правовідносин як таких, щодо яких позивачем не доведена підстава їх виникнення та сам факт протиправної поведінки КП «Міжнародний аеропорт Одеса» у формі незбереження техніки, переданої за актами №54, №55 02.07.2007р. КП «Міжнародний аеропорт Одеса», вважає за необхідне зазначити, що Акти технічного стану №41/71 та №41/72 від 17.09.2014р., які складені одноособово комісією з військовослужбовців ВСУ у сукупності із Переліком запчастин, вузлів та агрегатів (Додаток 1 до Актів), а також з відомістю визначення залишкової вартості відсутнього майна від 12.07.2015р., не є допустимими доказами щодо нестачі та псування матеріальних цінностей та розміру збитків, ними завданих.

Колегія суддів погоджується з доводами КП «Міжнародний аеропорт Одеса», викладеними у відзиві на позов (а.с.63-64), щодо невідповідності наданих ВЧ НОМЕР_1 доказів визначення залишкової вартості майна вимогам належності та допустимості, у зв`язку із чим констатує недоведеність розміру збитків у сумі 40664,58грн., заявлених до стягнення.

Доводи апеляційної скарги ВЧ НОМЕР_1 спростовуються вищенаведеними висновками апеляційного господарського суду та у своїй сукупності не свідчать про неправильне вирішення спору судом першої інстанції, помилкове застосування або порушення норм матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 26.11.2015р. відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, що є підставою для залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101-103,105 ГПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 26.11.2015р. залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 15.02.2016р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.