ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р.Справа № 916/3549/15
Господарський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Волкова Р.В.,

судді Никифорчук М.І. та судді Желєзна С.П.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м.Одеса);

До відповідача: Державного підприємства "Чорноморський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України" (м.Одеса);

про розірвання договору та стягнення 7234,92 грн.;

За участю:

представника позивача: ОСОБА_2 (за довіреністю);

представник відповідача: ОСОБА_3 (за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа підприємець ОСОБА_1, звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Чорноморський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України», про розірвання договору № 01206 від 25.06.2014 року та стягнення на її користь 7234,92 грн., з яких 2349,60 грн. розмір попередньої оплати за договором та 4885,32 збитки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем 25.06.2014 року договору № 01206, відповідно до п. 1.1. якого відповідач прийняв на себе обов`язок з надання послуг щодо видачі експертного висновку на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, атракціони. Також позивач вказує, що ним було здійснено попередню оплату за цим договором у розмірі 2349,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та посилається на інші обставини, викладені в позовній заяві та поясненнях.

За твердженням позивача, відповідачем взяті на себе обов`язки у встановлений договором термін виконані не були, а тому він просить розірвати вищевказаний договір та стягнути з відповідача суму сплаченої попередньої оплати. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору та з метою отримання експертного висновку, 07.05.2015 року позивачем було укладено інший договір з іншим виконавцем. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача в якості збитків суму оплачених позивачем послуг за договором від 07.05.2015 року, укладеного останнім з Одеською філією ПрАТ «Миколаївський експертно-технічний центр».

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. Зокрема відповідач стверджує, що взяті на себе зобов`язання за договором ним були виконані в повному обсязі, та посилається на продовження сторонами строку надання послуг, підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг від 13.07.2015 року та на висновок експертизи № 51.-04.-31.-02.12.2015 року від 15.06.2015 року.

В ході слухання справи сторони надавали суду додаткові пояснення, в яких посилались також на інші докази та обставини.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

25.06.2014 року сторонами було укладено договір № 01296, предметом якого є надання відповідачем послуг з видачі експертного висновку на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, атракціонів.

Зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.175 Господарського Кодексу України.

Відповідно до п. 2.2. договору вартість послуг складає 2349,60 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно п. 3.1. договору оплата здійснюється на умовах 100% передоплати протягом 10 календарних днів з моменту підписання Договору.

Відповідно до квитанції 4480.423.1 від 16.07.2014 року позивачем було проведено попередню оплату послуг за договором № 01206 у розмірі 2349, 60 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що строк надання послуг становить 30 календарних днів після виконання замовником пунктів 3.1. та 5.1. договору.

Згідно п. 5.1. договору замовник (позивач) взяв на себе певні зобов`язання, зокрема надати виконавцю всі необхідні документи і матеріали протягом 5 календарних днів після сплати вартості послуг.

Ст. 629 Цивільного Кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до п.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2015 року, на підставі заяви позивача сторонами було подовжено строк надання послуг до 01.06.2015 року у зв`язку з несвоєчасним наданням замовником необхідних документів, передбачених п. 5.1. договору, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією додаткової угоди № 1 від 05.01.2015 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 06.03.2015 року сторонами також було укладено інший договір № 00235, предметом якого є надання відповідачем послуг з проведення навчання з питань охорони праці працівників позивача.

Відповідно до Акту приймання передачі наданих послуг № УО 00235 від 23.03.2015 року, послуги за договором № 00235 були надані відповідачем в повному обсязі. Вказаний акт підписаний обома сторонами без зауважень.

Після цього, 13.05.2015 року позивач звернулась до відповідача із листом щодо розірвання договору № 01206 та повернення йому суми передплати, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору та ненадання останнім відповідного експертного висновку.

У відповідь на вищевказане звернення, відповідач листом № 219 від 19 травня 2015 року повідомив позивача про необхідність виконання ним пункту 5.1. Договору в частині надання необхідних документів щодо навчання обслуговуючого атракціони персоналу з питань охорони праці (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1107 від 26.10.2011 р.) та проінформував, що у разі ненадання останніх в строк до 01.06.2015 року, відповідачем буде надано негативний висновок експертизи.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання позивачем пункту 5.1. договору в частині надання відповідачу необхідних документів.

Матеріалами справи підтверджено, що супровідним листом від 15 червня 2015 року № 261 відповідачем було направлено на адресу позивача негативний експертний висновок № 51.-04.-31.-0212.15 від 15.06.2015 року щодо стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача не невідповідність вищевказаного висновку умовам договору, оскільки в розділі 7 висновку «Висновок за результатами експертизи» зазначається, що позивач не додержується вимог законодавства з питань охорони праці та промислової небезпеки під час експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки при функціонуванні атракціонів.

За таких обставин, та враховуючи невиконання позивачем абзацу 2 п. 5.1. Договору суд погоджується, що надання вищевказаного експертного висновку не суперечить умовам договору.

Крім того, сторонами було підписано Акт приймання-передачі наданих послуг № ОУ-01206 від 13.07.2015 р., згідно якого відповідачем в повному обсязі надані наступні послуги: видача експертного висновку на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, атракціони. Вказаний акт підписаний обома сторонами без зауважень.

Згідно абзацу 6 п. 5.1. Договору надання послуг підтверджується підписанням сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг.

Позивач стверджує про отримання та підписання ним вказаного акту у січні 2015 року, та вказує на невідповідність зазначеної у акті дати, 13.07.2015 р., фактичній даті його складання. Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що акт є документом, на якому містяться підписи двох сторін, при цьому ані умови договору, ані норми діючого законодавства не покладають на сторони обовязку здійснювати його підписання одночасно або в один день. Більш того, незалежно від вказаної у акті дати, він містить неоскаржені сторонами підписи уповноважених осіб під текстом, в якому йдеться в тому числі про відсутність у сторін претензій одна до одної та про надання послуг позивачеві у повному обсязі.

Позивач також посилається на п.5.2 договору як на доказ домовленості сторін про попереднє підписання акту приймання-передачі до надання експертних послуг. Всупереч цьому пункту, договір містить п.5.1, відповідно до якого надання послуг підтверджується підписанням сторонами акту приймання-передачі. Надаючи оцінку доводам сторін з цього приводу, суд виходить зі змісту самого акту, який як вже зазначалось раніше, містить твердження про відсутність у сторін претензій одна до одної та про надання послуг позивачеві у повному обсязі. Вказаний акт є одним з письмових доказів по справі у розумінні ст.32 Господарського процесуального Кодексу України. Доказів його підписання під впливом насильства, омани або інших обставин, що виключають його можливість використання в якості доказової бази, позивачем суду не представлено.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Отже, враховуючи отримання позивачем експертного висновку та підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг без зауважень, суд приходить до висновку про виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором № 01206.

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що договір може бути розірвано за взаємною згодою сторін та на підставі судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При цьому, враховуючи фактичне виконання спірного договору № 01206 від 25.06.2014 року сторонами, суд не вбачає підстав для його розірвання.

Одночасно з цим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині повернення позивачеві суми сплаченої за договором оплати наданих послуг в розмірі 2349,60 грн., оскільки такі послуги надані відповідачем та прийняті ним у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути на його користь 4885,32 грн. понесених збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує вищевказані вимоги тим, що з метою отримання позитивного висновку експертизи ним було укладено інший договір з іншим виконавцем - Одеською філією ПрАТ «Миколаївський експертно-технічний центр». Копія відповідного договору № 130/05 від 07.05.2015 року наявна в матеріалах справи.

Відповідно до п. 1.1. договору № 130/05 предметом та метою замовлених за ним робіт є експертне обстеження стану охорони праці та безпеки промислового виробництва підприємства, для одержання дозволу Держгірпромнагляду.

В той же час, як вже було зазначено вище предметом договору № 01206, укладеного позивачем із відповідачем є надання послуг з видачі експертного висновку на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, атракціонів.

Крім того, як вбачається з висновку експертизи, отриманого позивачем від ПрАТ «Миколаївський експертно-технічний центр», цією експертизою було оцінено стан охорони праці та безпеки промислового виробництва трьох атракціонів: «Карусель «Клоун 6М», «Автодром» та «ФантастікДжамп 1», в той час як предметом експертизи, замовленої позивачем у відповідача було лише два атракціони: «Карусель «Клоун 6М» та «Автодром», тобто зі змісту вказаних договорів не вбачається їх тотожність щодо обсягу наданих послуг, зазначених насамперед у предметі договору.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи, що відповідачем в повному обсязі було виконано взяті на себе зобов'язання за договором № 01206, суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення з відповідача 4885,32 грн. в якості збитків.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ФОП ОСОБА_1 до ДП«Чорноморський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України».

Відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального Кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 22, 202, 525, 526, 530, 629, ч.2 ст. 651 Цивільного Кодексу України, ст. 175 Господарського кодексу, ст.ст.32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 09.02.2016 року.

Повний текст рішення складено 15 лютого 2016 р.

Головуючий суддя Р.В. Волков

Суддя М.І. Никифорчук

Суддя С.П. Желєзна