ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016р. Справа № 914/4247/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Кен-Пак Яворів, м.Яворів, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Крон-Пак, м.Краснодар, Російська Федерація

про стягнення 33993, 95 Євро

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Потикевич

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: н/з

Суть спору:

На розгляд господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кен-Пак Яворів», м.Яворів, Львівська область до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон-Пак», м. Краснодар, Російська Федерація про стягнення 33993, 95 Євро.

Заявою про збільшення позовних вимог від 14.01.2016р. №8 (вх. №198/16), позивач просить стягнути з відповідача 33996,95 євро заборгованості.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.12.2015р. провадження у справі порушено, позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 12.01.2016р.

Для всебічного, повного та обєктивного вирішення спору, дослідження та зясування всіх обставин даної справи, 12.01.2016р. та 26.01.2016р. розгляд справи відкладався з підстав, наведених у відповідних ухвалах суду.

В судове засідання 09.02.2016р. представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Позов обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки №2012-001/К.П.Я. від 18.01.2012р. та порушенням умов п.п.3.1.,3.2. договору та п.2 додаткової угоди №44 від 15.09.2015р. щодо оплати за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на день розгляду справи не погашена та становить 33996,95 євро. Позов просить задоволити відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідач явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив, однак, 25.01.2016р. на адресу господарського суду надійшла заява відповідача ТзОВ Крон-Пак про визнання позову в повному обсязі на суму 33996,95 євро та розгляд справи без участі представника відповідача. Відтак, заява відповідача про визнання позову підтверджує обізнаність відповідача про розгляд даного спору в господарському суді Львівської області.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, створивши сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, суд встановив:

Відповідно до ст.123 ГПК України, іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.124 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

У відповідності до ст. 39 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", будь-які спори щодо застосування положень цього Закону та законів, прийнятих на виконання цього Закону, можуть бути предметом розгляду: - в суді України, якщо одна із сторін у справі - фізична особа та/або держава; - в господарських судах, якщо сторонами у справі виступають юридичні особи.

Статтею 32 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв'язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов'язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Згідно ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Таким чином, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право") спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III ГПК України (абз. 6 п.1 Роз'яснень Президії ВГСУ «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» №04-5/608 від 31.05.2002р.)

Пунктом 10.1. укладеного між сторонами договору поставки № 2012-001/К.П.Я від 18.01.2012р. передбачено, що усі спори, розбіжності чи вимоги, що виникають за цим договором або у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його виконання, порушення, припинення або недійсності, підлягають вирішенню в Господарському суді Львівської області. Правом, що регулює цей договір, є матеріальне право України (п.10.2. договору).

Враховуючи вищезазначені норми матеріального права та положення договору, даний спір підлягає вирішенню в Господарському суді Львівської області з застосуванням законодавства України.

18.01.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кен-Пак Яворів» (позивач, за договором продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Крон-Пак (відповідач, за договором - покупець) укладено договір поставки № 2012-001/К.П.Я з додатковими угодами до договору №№1-44 на кожну конкретну поставку товару.

Відповідно до п.1.1 договору, продавець зобовязується продавати, а покупець приймати і оплачувати кроненкорки pry off, twist-off (висотою 6 мм чи 6,5 мм з прокладкою з ПВХ або без вмісту ПВХ) для закорковування пляшок в асортименті і кількості згідно з умовами цього договору, (товар), з нанесеною на них літографією, затвердженою покупцем у письмовому вигляді, і без неї, які мають лаковане покриття всередині і ззовні.

Згідно п.1.4. договору, ціна товару за 1 (одну) тисячу штук встановлюється у додаткових угодах до цього договору на кожну конкретну поставку і не включає ПДВ, включає маркування, упакування і доставку товару за адресою, вказаною покупцем на умовах DDU м. Краснодар згідно з INCOTERMS 2000.

У відповідності до умов п.1.6. договору, товар супроводжується наступними документами: рахунок-фактура, за яким постачається товар, з обовязковим зазначенням номера виробничої партії та номера заявки покупця, СМR, якісне посвідчення, сертифікат походження форми СТ-1, а також інші документи, вказані у пункті 4 договору. У випадку, якщо документи не надані разом з поставкою, або містять неправильну інформацію, то оригінали належних документів повинні бути надані покупцю протягом 5 (пяти) днів від дати отримання продавцем повідомлення від покупця.

Пунктом 3.1. договору сторонами визначено, валюта договору Євро. Загальна сума договору визначається загальною сумою за рахунками-фактурами, що виставляються продавцем покупцю. Покупець здійснює оплату товару шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 30 днів від дати складання рахунку фактури. Оплата здійснюється в євро, банківським переказом (п.3.2.договору).

Згідно п.6.2. договору, приймання за кількістю товару, що постачається за цим договором автотранспортом на адресу, вказану покупцем, здійснюється одразу по прибуттю товару. Товар буде вважатися зданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю, зазначеною в СМR, і якістю при наявності штампу покупця і підпису уповноваженої особи покупця на відповідній СМR. Право власності на товар переходить від продавця покупцю в момент приймання товару за кількістю на складі покупця. Моментом переходу ризику випадкової втрати чи пошкодження товару і датою поставки вважається дата прийняття товару за кількістю на складі покупця і підписання покупцем СМR на відповідний товар з проставленням печатки (штампу) покупця (п.6.5. договору).

На виконання взятих на себе зобовязань за договором, позивач поставив відповідачу товар на суму 33996,95 євро, згідно підписаної сторонами додаткової угоди №44 від 15.09.2015р., що підтверджується рахунком-фактурою №039/2012-001/К.П.Я. від 16.09.2015р., митною декларацією №209120000/2015/503614 від 17.09.2015р., міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) А№0001616 від 17.09.2015р. (в матеріалах справи).

Відповідно до умов п.2. додаткової угоди №44 від 15.09.2015р. до договору поставки №2012-001/К.П.Я. від 18.01.2012р., покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 60 днів від дати складання рахунку-фактури.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань щодо оплати за поставлений товар в порушення умов договору, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 33996,95 євро, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог від 16.01.2016р.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 ст.533 ЦК України передбачено використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно положень ч.2. ст.198 ГК України, грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Частиною 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно приписів ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відтак, матеріалами справи підтверджено факт належного виконання позивачем своїх зобовязань щодо поставки товару, що підтверджується рахунком-фактурою №039/2012-001/К.П.Я. від 16.09.2015р., митною декларацією №209120000/2015/503614 від 17.09.2015р., міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR)А№0001616 від 17.09.2015р., проте договірні зобов"язання відповідачем належним чином не виконано, факт проведення відповідачем оплати за поставлений товар підтверджений не був, внаслідок чого у ТзОВ Крон-Пак виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 33996,95 євро. Крім того, дана сума заборгованості підтверджується актом взаємозвірки між ТОВ «Кен-Пак Яворів» та ТОВ «Крон-Пак» за договором поставки №2012-001/К.П.Я. від 18.01.2012р. за період 01.09.2015р. по 14.01.2016р. підписаним та скріпленим печатками сторін (в матеріалах справи).

Заявою від 14.01.2016р., яка надійшла на адресу господарського суду 25.01.2016р. відповідач позовні вимоги в розмірі 33996,95 визнав в повному обсязі.

У відповідності до ч.5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Таким чином, відповідач взяті на себе зобовязання за договором не виконав, станом на день розгляду справи заборгованості відповідача перед позивачем не погашена, становить 33996,95 євро та підлягає стягненню. Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно з ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 38 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 4-3 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те що, матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем своїх зобовязань, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення повністю відповідно до заяви про збільшення позовних вимог.

З огляду на те, що спір виник з вини відповідача, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 526, 530,599, 610, 612, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 192, 193, 198 ГК України, ст. ст. 43, 33, 38, 49, 78, 82, 84, 85, 116, 117, 123-128 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон-Пак», Російська Федерація, Челябінська область, м. Челябінськ, вул. Двінская, буд. 19/2 (Общества с ограниченной ответственностью «Крон-Пак», Челябинская область, г. Челябинск, ул. Двинская, дом 19, помещение 2) (ОГРН 686, ИНН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кен ОСОБА_2», Львівська область, м.Яворів, вул. Маковея, 62 () 33996,95 євро заборгованості та 12774,19 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 12.02.2016р.

Суддя Мороз Н.В.