ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10.02.2016р. Справа №5006/24/40/2012

за заявою: №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення суду по справі:

за позовом: Заступника прокурора Донецької області, м.Донецьк в інтересах держави в особі:

1) Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ

2) Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Донецьк

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №14/2412/11 від 30.09.2011р. у розмірі 90441286,46 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від прокурора: Фещенко В.Л. за посв.

від позивача 1: не зявився

від позивача 2: ОСОБА_2 гол. юрисконс.

від відповідача: ОСОБА_3 - нач. юр. від.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 05.11.2013р. по справі №5006/24/40/2012 за позовом Заступника прокурора Донецької області, м.Донецьк в інтересах держави в особі позивача 1, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ, позивача 2, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Донецьк позовні вимоги про стягнення 90441286,46 грн задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь другого позивача 4354750,11 грн пені, 723153,27 грн інфляційних, 848710,98 грн 3 % річних, 5234724,62 грн штрафу; в частині вимог про стягнення боргу за спожитий природний газ у розмірі 79145978,42 грн провадження у справі припинено за відсутністю предмету спору; стягнуто з відповідача на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 64284,64 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

18.11.2013р. на виконання вказаного рішення господарським судом Донецької області було видано, зокрема, наказ про стягнення з ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 4354750,11 грн пені, 723153,27 грн інфляційних, 848710,98 грн 3 % річних, 5234724,62 грн штрафу.

Ухвалою суду від 27.02.2014р. заяву ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» м. Донецьк про відстрочку виконання рішення суду по справі №5006/24/40/2012 від 05.11.2013р. задоволено, відстрочено виконання рішення господарського суду Донецької області по справі №5006/24/40/2012 від 05.11.2013р. на 24 місяці до 01.02.2016р.

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулось до господарського суду з заявою №юр/152 від 25.01.2016р. про відстрочку виконання рішення від 05.11.2013р. по справі №5006/24/40/2012 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 11161338,98 грн строком на 36 місяців.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» є єдиним постачальником теплової енергії в Донецькій області. При цьому, за твердженням заявника, наявність обставин проведення антитерористичної операції на сході України впливає на платоспроможність населення та підприємств Донецької області, в тому числі, щодо оплати спожитої теплової енергії. Як вказує відповідач, станом на 01.01.2016р. населення має заборгованість перед ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в сумі 338,8 млн. грн, юридичні особи та фізичні особи-підприємці у розмірі 21,5 млн. грн.

Крім того, в обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення відповідач зазначає про захоплення невідомими озброєними особами у вересні-жовтні 2014 року рухомого та нерухомого майна, а також фінансової та технічної документації заявника; перебування 40% промислових потужностей підприємства, технічних засобів, автомобілів та інших матеріальних цінностей на території не підконтрольній українській владі, що зумовлює не отримання від населення та юридичних осіб плати за теплопостачання та є причиною різкого падіння доходів підприємства тощо.

У судовому засіданні 10.02.2016р. представник відповідача підтримав вимоги, які викладені у заяві №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго».

Прокурор у листі №05/3-231вих16 від 09.02.2016р. та у судовому засіданні 10.02.2016р. проти заяви №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заперечив з посиланням на те, що виконання рішення у справі вже було відстрочено судом, а наявність обставин тривалого невиконання відповідного судового акту завдає істотної шкоди інтересам держави у вигляді недоотримання грошових коштів.

Крім того, у вказаному листі прокурор зазначив, що наказ господарського суду від 18.11.2013р. по справі №5006/24/40/2012 був спрямований на виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та 27.12.2013р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №41372609. Проте, рішення суду від 05.11.2013р. є невиконаним на теперішній час.

Позивач 1 у судове засідання на виклик суду не зявився, будь-яких пояснень по суті заяви №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не надав.

Позивач 2 письмових пояснень по суті заяви не представив, у судовому засіданні 10.02.2016р. проти відстрочки виконання судового рішення у справі заперечив.

Заслухавши пояснення прокурора, позивача 2, відповідача, з урахуванням того, що згідно із ст.121 Господарського процесуального кодексу України розгляд заяв про відстрочку виконання рішення обмежений десятиденним строком, а відсутність представника позивача 1 не є перешкодою для вирішення відповідного питання, суд розглядає по суті заяву №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» у судовому засіданні 10.02.2016р. та зазначає про наступне:

Згідно з Указом Президента України від 14.04.2014р. «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», на території Донецької області з 14.04.2014р. розпочато проведення антитерористичної операції.

У зв'язку з проведенням активної фази антитерористичної операції у місті Донецьку, в тому числі, у небезпечній близькості до місця розташування господарського суду, з метою безпеки суддів, працівників апарату суду та учасників судового процесу, у відповідності до наказу №37 від 07.07.2014р. в.о.голови суду господарський суд Донецької області в період з 08.07.2014р. по 11.07.2014р. призупинив свою роботу у повному обсязі.

Крім того, відповідно до наказу №38 від 14.07.2014р. голови суду, господарський суд Донецької області з 15.07.2014р. призупинив свою роботу до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю і здоровю працівників господарського суду Донецької області та учасників судового процесу.

Наразі, розпорядженням №21-р від 24.04.2015р. голови Вищого господарського суду «Про відновлення роботи господарського суду Донецької області» діяльність господарського суду Донецької області відновлено з 27.04.2015р. за адресою: м.Харків, проспект Леніна, 5.

До початку антитерористичної операції господарський суд Донецької області був розташований за адресою: м.Донецьк, вул.Артема, 157. З липня 2014 року і по теперішній час місто Донецьк не є підконтрольним українській владі. Матеріали судової справи №5006/24/40/2012 є втраченими.

Відповідно до п.7 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» втрачена (у тому числі частково) справа може бути відновлена за заявою особи (осіб), що була учасником відповідного судового процесу і звернулася до такого місцевого господарського суду, який розглянув по суті або припинив провадження в ній чи залишив позов без розгляду, а також зазначеним господарським судом з власної ініціативи.

У розгляді заяви про відновлення справи господарський суд бере до уваги, зокрема, дані, що вміщені в автоматизованій системі документообігу суду (п.7.7 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України).

Одночано, виходячи зі змісту Інформаційного листа №01-06-1290-14 від 12.09.2014р. Вищого господарського суду України (в редакції Інформаційного листа №01-06/1290/14 від 12.09.2014р.) достатність поданих учасниками судового процесу документів і матеріалів для вчинення необхідних процесуальних дій визначається тим судом, до якого згідно з установленою підсудністю звернувся заявник, з урахуванням змісту цих документів (матеріалів) і конкретних обставин справи.

Відповідно до п.7.7 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» відповідні процесуальні дії вчиняються по можливості без відновлення втраченої справи. У разі якщо за змістом поданої до суду заяви або скарги для її розгляду достатньо лише деяких матеріалів справи, то втрачена справа може відновлюватися тільки в частині, необхідній для такого розгляду, а не повністю.

Таким чином, матеріали справи підлягають частковому відновленню господарським судом Донецької області - в обсязі, необхідному для розгляду заяви №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» за допомогою відомостей компютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».

Відповідно до ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно із якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в ч.2 ст.13 якого встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрало законної сили, є обов'язковим на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституціного Суду України (справа №1-17/2009) виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення №18-рп/2012 від 13.12.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-26/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення №11-рп/2012 від 25.04.2012р. Конституційного Суду України (справа №1-12/2012). Аналогічну правову позицію наведено в рішенні №5-рп/2013 від 26.06.2013р. Конституційного Суду України (справа №1-7/2013).

Виходячи з того, що згідно із ст.1 Конституції України Україна є правовою державою, обов'язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України стала частиною національного законодавства.

Стаття 6 Конвенції закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

У п.18 рішення Європейського суду від 12.05.2011р. у справі «Ліпісвіцька проти України» однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв'язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатує, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Таким чином, виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду.

З урахуванням викладеного, судове рішення по справі №5006/24/40/2012, яке набрало законної сили, є обов'язковим до виконання та має бути виконане.

За поясненням сторін, на теперішній час рішення суду від 05.11.2013р. по справі №5006/24/40/2012 ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» не виконано.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може, зокрема, відстрочити виконання рішення.

При цьому, за змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з п.7.1.2 постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Пунктом 7.2 вказаної постанови суду касаційної інстанції встановлено, що підставою для відстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Як вказувалось вище, в обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на наявність обставин проведення антитерористичної операції на сході України, що впливає на платоспроможність населення та підприємств Донецької області, в тому числі, щодо оплати спожитої теплової енергії; заборгованість населення перед відповідачем станом на 01.01.2016р. в сумі 338,8 млн. грн, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у розмірі 21,5 млн. грн; захоплення невідомими озброєними особами у вересні-жовтні 2014 року рухомого та нерухомого майна, а також фінансової та технічної документації заявника; перебування 40% промислових потужностей підприємства, технічних засобів, автомобілів та інших матеріальних цінностей на території не підконтрольній українській владі тощо.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.09.2015р., звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2015 року; інформацію про дебіторську заборгованість за теплову енергію станом на 01.01.2016р., протокол №2 від 18.11.2015р. засідання комісії з узгодження обсягу заборгованості з різниці в тарифах з додатками; розрахунок обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню за 9 місяців 2014 року - 61075864,59 грн, за 4 квартал 2014 року - 27784087 грн, за 9 місяців 2015 року 71496816 грн; довідку №20/2679 від 04.12.2015р. про наявну різницю в тарифах; довідку про заборгованість за спожитий природний газ станом на 01.12.2015р. у розмірі 1119993 тис. грн; листування по факту захвату будівлі, матеріальних цінностей, документації відповідача; довідку №04/2682 від 04.12.2015р. про прогнозовану різницю в тарифах, лист №2559/10/05-15-23-013-4 від 21.09.2015р. Головного управління Міндоходів у Донецькій області щодо податкової заборгованості заявника станом на 18.09.2015р. у розмірі 72945 тис. грн та заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 638,8 тис. грн; наказ №28 від 04.02.2015р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про встановлення з 17.04.2015р. по 14.10.2015р. чотириденного робочого тижня.

З представлених до матеріалів справи документів дійсно вбачається ускладнене фінансове становище боржника. Крім того, судом враховано, що присуджені до стягнення у справі №5006/24/40/2012 суми, за своєю правовою природою є неустойкою, 3% річних, інфляційними втратами, які стягнуті з відповідача внаслідок порушення строків оплати основного боргу. Наразі, хоча ОСОБА_1 комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» і порушені строки оплати газу, які встановлені договором №14/2412/11 від 30.09.2011р., але відповідач не ухилявся від виконання договірних зобов'язань та вчиняв дії, що спрямовані на проведення розрахунків з позивачем в частині основного боргу.

Одночасно, як вказувалось вище, під час розгляду заяв про відстрочку виконання судового рішення господарський суд повинен враховувати інтереси кредитора. Аналогічну позицію наведено у постанові від 25.07.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5017/2763/2012.

За поясненнями позивача, фінансове становище Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» також є утрудненим.

При цьому, заборгованість відповідача є наслідком неплатежів боржника за поставлений природний газ, оплата якого не може пов'язуватись із взаємовідносинами останнього з іншими учасниками господарських відносин з огляду на те, що відповідач є самостійним суб'єктом господарювання і відповідно до договору №14/2412/11 від 30.09.2011р. на купівлю-продаж природного газу прийняв на себе зобовязання з оплати товару, а також тягар відповідальності за порушення договірних зобов'язань перед постачальником. Наразі, політична, економічна ситуація у країні, в рівній мірі впливає на фінансове становище обох учасників, внаслідок чого суд не вбачає можливості в наданні відстрочки виконання рішення на 36 місяців.

Одночасно, вчинення дій, спрямованих на негайне виконання рішення суду від 05.11.2013р., за висновками суду, може призвести до блокування роботи відповідача, призупинення діяльності щодо стягнення заборгованості з осіб, які є боржниками ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», що, в свою чергу, може мати наслідком загрозу повного виконання відповідного судового акту.

Таким чином, враховуючи позицію Вищого господарського суду України щодо обов'язкового врахування збалансованості інтересів обох сторін під час розгляду заяв про відстрочення виконання рішень, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що негайне виконання рішення є ускладненим, господарський суд дійшов висновку, що виконання рішення від 05.11.2013р. господарського суду Донецької області по справі №5006/24/40/2012 може бути відстрочено на 6 місяців, а саме до 11.08.2016р. включно.

Відтак, заява №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення від 05.11.2013р. у справі №5006/24/40/2012 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Відновити частково втрачену справу №5006/24/40/2012 за позовом Заступника прокурора Донецької області, м.Донецьк в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, м.Київ та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м.Донецьк в частині, що є необхідною для розгляду заяви №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» за допомогою відомостей компютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».

Задовольнити частково заяву №юр/152 від 25.01.2016р. ОСОБА_1 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про відстрочку виконання рішення від 05.11.2013р. у справі №5006/24/40/2012 на 36 місяців.

Відстрочити виконання рішення від 05.11.2013р. господарського суду Донецької області по справі №5006/24/40/2012 на 6 місяців, а саме до 11.08.2016р. включно.

Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття та згідно зі ст.115 Господарського процесуального кодексу України є обовязковою на всій території України.

Суддя Ю.О.Паляниця