ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 лютого 2016 року Справа № 902/823/15
Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:Чернова Є.В. - головуючого, Корнілової Ж.О., Овечкіна В.Е
розглянув касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р.
у справі№902/823/15 господарського суду Вінницької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд"
до про Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Бранд Сервіс" стягнення 433994,18грн. та розірвання договору лізингу
В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга від 24.12.2015 №б/н (вх. ВГСУ №2001/2016 від 11.02.2016), що надіслана до апеляційного господарського суду 28.12.2015, не відповідає вимогам процесуального закону та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до приписів частин 4 ст. 111 ГПК України, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) при поданні до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за змістом пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у випадку подання касаційних скарг у справах, в яких судовий збір за подання позову було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи №902/823/15, позов містить дві вимоги майнового та немайнового характеру, а саме: розірвання договору фінансового лізингу №1943/09/13-В від 24.09.2013р. та стягнення 433994,18грн. коштів.

Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

На момент звернення з позовною заявою, (тобто станом на червень 2015р.) за вимогами п.п.1, 2, 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір", ставки судового збору встановлювалися у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015р. розмір мінімальної заробітної плати становив 1218грн.

Враховуючи наведене, скаржник під час звернення зі скаргою 28.12.2015р. повинен був сплатити судовий збір у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме: (433994,18грн.х2%) +1218грн.)х120%=11877грн.46коп.

Натомість, до касаційної скарги додано докази про сплату судового збору в сумі 11373грн.40коп. (платіжне доручення №9287 від 25.12.15), що не відповідає наведеним нормам законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що виходячи з вимог Закону України "Про судовий збір" при подані касаційної скарги заявник має сплатити 120% саме від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини третьої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення зазначеної обставини скаржник має право повторно подати скаргу в загальному порядку.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 86, 107, 108, п. 4 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Український лізинговий фонд" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. у справі №902/823/15 господарського суду Вінницької області не приймати до розгляду і повернути.

Головуючий, суддя Є. Чернов

судді Ж.Корнілова

В.Овечкін