РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/31226/15

За позовомПублічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»
доПриватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»
простягнення 16115 грн. 58 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Карась В.В. - представник за довіреністю № 3D/2016 від 11.01.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.12.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 16115 грн. 58 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав зобов'язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_3, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1036185, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31226/15 та справу призначено до розгляду на 19.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2016, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 02.02.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 02.02.2016 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 02.02.2016 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 546.

При цьому, суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду, однак, враховуючи відсутність клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, та зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 02.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Відомостей № 9440015 про дорожньо-транспортну пригоду ГУМВС України та постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 03.11.2014 у справі № 523/15045/14-п (провадження 3/523/4890/14), яка набрала законної сили 14.11.2014 (належним чином засвідчена копія долучена позивачем до позовної заяви) встановлено, що 22.09.2014 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Ніссан, державний номер НОМЕР_3, порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вищевказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

10.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/294/020099, яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобами, наведеними у Додатку № 1 до договору, серед яких транспортний засіб Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2.

Відповідно до п. 5 Договору, строк його дії встановлено з 10.12.2013 до 09.12.2014 (включно).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Висновку № 557 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, від 30.11.2014, складеного експертом-оцінювачем Гервасьєвим Б.Ю. (свідоцтво судового експерта № 1411 від 25.01.2013) вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Шкода, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,00) становить 15720 грн. 37 коп.

Відповідно до рахунку-фактури № АС-0056802 від 24.09.2014, виставленого Дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Одеса», та акту виконаних робіт №АТО14013128 від 14.10.2014, складеного представниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» та Дочірнього підприємства «Автотрейдінг-Одеса», фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, становить 17994 грн. 77 коп.

Судом встановлено, що наведені в акті виконаних робіт №АТО14013128 від 14.10.2014 роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку із тими пошкодженнями автомобіля Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, що зазначені у первинній довідці ДАІ, складеній за обставинами ДТП та виданій ДПС взводу № 1 ВДАІ м. Одеса, та в акті огляду транспортного засобу вказаного автомобіля від 22.09.2014.

Згідно зі страховим актом № 12094/1, складеним Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/294/020099 від 10.12.2013 становить 17115 грн. 58 коп. (17994 грн. 77 коп. - 879 грн. 19 коп. безумовної франшизи за договором добровільного страхування), на підставі якого, наказу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» № 12094/1/1 та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування позивачем виплачено страхове відшкодування на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг».

При цьому, судом встановлено, що 26.11.2014 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (страхувальник) укладено Договір № 1 про авансову сплату страхових відшкодувань для ремонту транспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», відповідно до умов якого у зв'язку з необхідністю забезпечення ремонту транспортних засобів, по яким страхувальником заявлено настання страхових випадків згідно з Додатком № 1 до даного договору, сторони домовились про те, що страховик перераховує авансом страхувальнику грошові кошти у загальному розмірі 600000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2 Договору № 1 від 26.11.2014 грошові кошти сплачуються страхувальнику авансом по заявленим страховим випадкам згідно з Додатком № 1 до даного договору до остаточного врегулювання страховиком даних випадків, що заплановано здійснити до 31.12.2014.

Згідно з п. 5 Договору № 1 від 26.11.2014 сума, передбачена п. 1 даного договору, підлягає перерахуванню страхувальнику в наступні строки: перша частина у розмірі 300000 грн. 00 коп. - в строк до 28.11.2014 (включно); друга частина у розмірі 300000 грн. 00 коп. - в строк до 05.12.2014 (включно).

Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 1 від 26.11.2014 до переліку страхових випадків та транспортних засобів на ремонт яких здійснюється авансування коштів вбачається, що до вказаного переліку входить транспортний засіб Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1; дата настання страхового випадку - 22.09.2014, сума відновлювального ремонту - 17994 грн. 77 коп.; сума страхового відшкодування - 17115 грн. 58 коп.

Судом встановлено, що 28.11.2014 позивач сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» оплату першої частини (авансова сплата страхового відшкодування) згідно з Договором № 1 від 26.11.2014 у розмірі 300000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 69881 від 27.11.2014 (належним чином засвідчена копія долучена позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 28.01.2016).

При цьому, суд не приймає до уваги у якості належного і допустимого доказу долучену позивачем до позовної заяви копію платіжного доручення № 16299 від 26.09.2014 на суму 17994 грн. 77 коп. у підтвердження факту сплати страхового відшкодування за Договором добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 3001/294/020099 від 10.12.2013, оскільки на вказаному платіжному дорученні відсутні підпис уповноваженої особи банку та печатка банку (відповідно до положень Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яку затверджено Постановою правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004).

При цьому, доказів подання вказаного платіжного доручення банку засобами електронного зв'язку із проставленням електронного цифрового підпису позивачем суду не надано.

Крім того, у судовому засіданні 02.02.2016 представник позивача надав усні пояснення щодо неналежності вказаного платіжного доручення (невідповідності вимогам законодавства)

Як встановлено судом, на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_3, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1036185 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 50000 грн 00 коп., франшизи - 1000 грн. 00 коп. (відповідно до інформації з єдиної централізованої бази МТСБУ, долученої позивачем до матеріалів справи у судовому засіданні 02.02.2016).

Судом встановлено, що 24.02.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату (страхового) відшкодування вих № 479 від 19.02.2015, в якій проси виплатити страхове відшкодування у розмірі 16115 грн. 58 коп. Вказана заява була отримана відповідачем 27.02.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 620, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_3, станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1036185, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу Ніссан, державний номер НОМЕР_3, власнику автотранспортного засобу Шкода, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АІ/1036185).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО або акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2013, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Так, у Висновку № 557 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, від 30.11.2014 встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю (Ез = 0,00).

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що акт виконаних робіт №АТО14013128 від 14.10.2014, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» та Дочірнім підприємством «Автотрейдінг-Одеса», є належним доказом фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені в акті виконаних робіт №АТО14013128 від 14.10.2014, первинній довідці ДАІ, складеній за обставинами ДТП та виданій ДПС взводу № 1 ВДАІ м. Одеса, та в акті огляду транспортного засобу вказаного автомобіля від 22.09.2014.

А отже, позивач має право на стягнення з відповідача суми фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням відсутності у законодавстві або договорі (Полісі) будь-яких обмежень щодо обов'язкового визначення вартості відновлювального ремонту на підставі звіту суб'єкта оціночної діяльності (висновку експерта), враховуючи факт відсутності коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу.

Однак, суд зазначає, що згідно з актом виконаних робіт №АТО14013128 від 14.10.2014 на суму 17994 грн. 77 коп. до переліку ремонтних робіт включено роботи з мийки зовнішньої ручної та прибирання салону на суму 78,75 грн. без ПДВ (разом з ПДВ 94,50 грн.).

Суд зазначає, що роботи з мийки зовнішньої ручної та прибирання салону не входять до суми страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки не входять до вартості відновлювального ремонту, так як це суперечить положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092. Відповідно до пункту 1.6. вказаної методики, відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин, тому проведення операцій, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля та не можуть здійснюватися шляхом відновлення чи заміни частин, таких як мийка зовнішня ручна та прибирання салону, не повинні відшкодовуватись за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Водночас, суд зазначає, що роботи з мийки технологічної на суму 26,78 грн. без ПДВ (32,14 грн. разом з ПДВ) входять до вартості відновлювального ремонту автомобіля Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, оскільки необхідність здійснення технологічної мийки пошкодженого автомобіля має прямий причинний зв'язок з належним забезпеченням умов для виконання відновлювальних робіт.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода, № кузова (шасі) НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, становить 17900 грн. 27 коп. (17994 грн. 77 коп. - «мінус» 94 грн. 50 коп.).

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/1036185 у межах фактично здійснених ним витрат (суми страхового відшкодування, сплаченої за договором добровільного страхування, у сумі 17115 грн. 58 коп.) та в межах фактичної вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (17900 грн. 27 коп.) з урахуванням франшизи за Полісом АІ/1036185 у розмірі 1000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 16115 грн. 58 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1827 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 82195 від 30.06.2015.

Водночас, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону станом на дату подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при зверненні позивача з даним позовом до суду, він повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп., тобто, позивачем переплачено судовий збір у розмірі 609 грн. 00 коп. (1827 грн. 00 коп. - 1218 грн. 00 коп.).

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, у випадку звернення позивача із клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору, йому буде повернуто із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 609 (шістсот дев'ять ) грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 77; ідентифікаційний код: 22945712) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 9; ідентифікаційний код: 20113829) грошові кошти у розмірі 16115 (шістнадцять тисяч сто п'ятнадцять) грн. 58 коп. та судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 05.02.2016

Суддя І.М. Отрош