ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016р. Справа№ 904/9434/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Буд», смт. Володарка, Володарський район, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ-СТІЛ»,

м. Львів

про: стягнення 42 510,16 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: не зявився,

відповідача: не зявився.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2015р. у справі №904/9434/15 направлено позовні матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Буд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ-СТІЛ» про стягнення 40 348,89 грн. за договором поставки до господарського суду Львівської області за підсудністю. Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.11.2015 р. (суддя Кітаєва С.Б.) порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 07.12.2015р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2015р. у справі №904/9434/15 направлено позовні матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Київ-Буд до Товариства з обмеженою відповідальністю МТМ-СТІЛ про стягнення 40 348, 89 грн. за договором поставки за підсудністю до господарського суду Львівської області.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.11.2015р. за даним позовом порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.12.2015р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

Ухвалою суду від 07.12.2015р. розгляд справи відкладено на 23.12.2015р.

23.12.2015р. за вх.№ 55930/15 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів по справі зокрема: письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає судових рішень цих органів; довідку про підтвердження суми боргу, копії платіжних доручень №33,44,73; докази скерування претензії відповідач; докази скерування відповідачу копії позову; пояснення по вимозі №2 прохальної частини позову; заяви про уточнення ціни позову, в якій просить суд вважати ціною позову 42510,16 грн. (про що зазначено у п.1 прохальної частини позовної заяви) замість помилково зазначеної 40348,89 грн.; виписки з банківського рахунку Позивача про перерахування коштів Відповідачем у якості передоплати; виписки з банківського рахунку Позивача про часткове повернення коштів Відповідачем, рахунку-фактури №96,114; картки рахунку №631, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи. Розглянувши заяву позивача про уточнення ціни позову, суд вважає за доцільне задоволити її та зазначити ціною позову - 42510,16 грн.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 23.12.2015р. забезпечив, позовні вимоги підтримав.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 12.11.2015р. не виконав, відзив на позовну заяву не представив, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання 23.12.2015р. не забезпечив, хоча і був належним чином повідомлений про місце, дату і час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.12.2015 року (суддя Кітаєва С.Б.), відкладено розгляд справи №904/9434/15 на 11.01.2016 року.

Враховуючи тимчасову непрацездатність судді Кітаєвої С.Б. та з метою не допущення порушення процесуальних строків розгляду справи згідно розпорядження №18 від 11.01.2016 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи №904/9434/15, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №904/9434/15 передано для розгляду головуючому судді Долінській О.З.

Рух справи відображено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов Договору поставки №25022015 від 25.02.2015 р., несвоєчасно та не в повному обсязі оплатив за поставлений товар, внаслідок цього в останнього виникла перед позивачем основна заборгованість у сумі 34 100,00 грн. Крім того, відповідачу до стягнення нараховано позивачем 296,59 грн. інфляційних втрат, 395,19грн. 3% річних та 7 752,38 грн. пені, які просить стягнути з відповідача. Також позивач просить зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «МТМ-СТІЛ», (юридична адреса: вул. Орджоніуідзе, 4 оф. 417,м. Кривий Ріг, Дзержинський район, 50051,поштова адреса: пр. Гагаріна, 5кв.22, м. Кривий Ріг, ідентифікаційний ) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Київ-Буд» (адреса: вул. Коцюбинського, 238Б, м. Львів, 79035, ідентифікаційний ) сертифікат про походження проданої лісо продукції (ліс кругляк (половочник) Ф 25-36, 6м, 2-3 сорт) у обємі 48,3 м. куб. та просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання 04.02.2016 р. представник позивача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, вимоги ухвали суду виконав. Через відділ обліку та документального забезпечення за вх.. №3769/16 від 01.02.2016 р. представник подав заяву, в якій просить провести судове засідання без участі представника позивача вимоги підтримує в повному обсязі. Долучив акт звірки взаєморозрахунків і докази скерування його відповідачу.

В судове засідання 04.02.2016 р. представник відповідача не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи судом, причини неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвал суду не виконав. Відзив не подав.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Господарським судом Львівської області встановлено, що ухвала про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи надсилалися місцевим господарським судом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ-СТІЛ», яка зазначена у спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців станом на 12.11.2015 р., а саме за юридичною адресою: 79040, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд 345, офіс 5. Така ж юридична адреса відповідача вказана у спеціальному витязі з ЄДР юридичних осібта, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 26.01.2016 р.

Таким чином, судом вжито усі передбачені дії і дотримано встановлені вимоги щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду даної справи. (докази містяться в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, поштові конверти з ухвалами суду від 12.11.2015 р., 07.12.2015р., 23.12.2015 р. та від 11.01.2016 р. повернулися на адресу господарського суду Львівської області з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 04.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Встановивши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши фактичні обставини справи, суд встановив, що позов підлягає задоволенню частково із наступних підстав.

25.02.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ-Буд» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МТМ-СТІЛ» (Постачальник) було укладено Договір поставки № 25022015(надалі Договір), відповідно до умов якого ТзОВ «МТМ-СТІЛ» взяло на себе зобов'язання поставити та передати у власність Покупцю, а ТзОВ «Київ-Буд» як покупець зобов'язалося приймати та оплачувати товар на умовах та в порядку, визначеному цим Договором.(п.1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору обумовлено, що постачальник зобовязується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у Заявках замовлення (далі заявках) Покупця, що є невідємними частинами даного Договору.

Загальна вартість даного договору визначається вартістю товару, отриманого потягом дії цього Договору згідно накладних, що є невідємними частинами даного Договору (п.1.3. Договору.).

Відповідно до п. 2.1. Договору, асортимент та ціна на Товар, що поставляється, визначається на підставі Специфікації постачальника, погодженої покупцем, яка є невідємною частиною даного Договору.

Згідно п.4.3. Договору, поставка замовленого товару здійснюється постачальником протягом не більше ніж трьох днів з моменту отримання відповідного замовлення або протягом строку, визначеного у самому замовленні. Допускається дострокова поставка товару за умови наявності згоди покупця. Про дату дострокової поставки постачальник повідомляє покупця по факсу або через представника у строк не менше одного дня.

Моментом здійснення поставки товарів постачальнику є їх отримання покупцем з відповідною відміткою в супроводжувальній первинній обліковій видатковій документації (товарно транспортна накладна, видаткова накладна). Разом з товаром покупцю повинні передаватись належні товару документи, що підтверджують його якість і безпеку, включаючи сертифікати, якісні посвідчення, (оригінали або копії, завірені печаткою постачальника.(п.4.4.Договору).

В розділі 5 умови оплати та порядок розрахунків сторони погодили наступне. Покупець оплачує поставлені товари за цінами, вказаними у замовленні та товаросупроводжувальній документації, на умовах даного Договору в порядку і формах, які не суперечать чинному законодавству України. Розрахунки за поставлений постачальником товар здійснюються протягом 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту поставки товару або інший строк, попередньо домовлений між сторонами. Розрахунок здійснюється в безготівковій формі в національній грошовій одиниці України. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що підлягає сплаті, поступає на розрахунковий рахунок постачальника.

Так, 27.02.2015 р. позивачем було здійснено відповідачу передоплату по Договору у розмірі 34 309,81 грн. та 05.03.2015 р. передоплату за Договором в сумі 77 000,40 грн.

03.03.2015 р. відповідачем було поставлено товар позивачу (ліс кругляк) у обємі 45,07 м. куб. на суму 32 900,92 грн., що підтверджується накладною №96 від 03.03.2015 р. (міститься в матеріалах справи).

08.03.2015 р. постачальником в адресу позивача було поставлено товар ліс кругляк у обємі 43,095 м.куб. на загальну суму 33 614,10 грн., що підтверджується накладною №114 від 08.03.2015 р. та 17.03.2015 р. товар в обємі 48,3 м.куб. на загальну суму 37 674,00 грн., що підтверджується накладною №127 від 17.03.2015 р.. Отже, станом на 17.03.2015 р. покупцем (позивачем у справі) було перераховано постачальнику (відповідачу у справі) всього 111 310,21 грн., а постачальником поставлено товару на загальну суму 104 189,02 грн. Решта суми в розмірі 7 121,19 грн. (111 310,21-104189,02) було надано позивачем відповідачу в якості передоплати на майбутню поставку товару за попередньо існуючою домовленістю сторін, як зазначає позивач у позовній заяві.

В подальшому, як стверджує позивач) за усною домовленістю сторін та в порядку п.5.2. Договору, покупцем (позивачем у справі) було перераховано відповідачу 66 978,81 грн. платіжним дорученням №73 від 03.04.2015 р.) в якості передоплати за товар згідно рахунку №149 від 18.03.2015 р. Доданий рахунок відповідача і заявка позивача на цю партію товару суду не подано і в матеріалах справи їх не має.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем (постачальником) не було виконано умов Договору щодо поставки товару та отримані в якості передоплати грошові кошти ним не повернуті позивачу в повному обсязі.

Позивач направив відповідачу листа з вимогою повернення грошових коштів у розмірі 74 100,00 грн. та претензію №2 від 29.05.2015 р. за вих. №0605/1 від 06.05.2015 р., про що додано поштову квитанцію про відправку (доказимістяться в матеріалах справи).

В даній претензії, позивач просить відповідача виконати свої договірні зобовязання і надати сертифікат, що підтверджує якість поставленого товару в кількості 48,3 м. куб. (ліс кругляк), що підтверджується накладною №127 від 17.03.2015 р. в 5-денний строк. Відповідач відповіді на лист і претензію не надав.

Після цього відповідачем здійсненні повернення невикористаних коштів, в сумі 40 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

Платіжними дорученнями: №977 від 22.05.2015 р. на суму 20 000,00 грн.; 25.06.2015 р. на суму 10000,00 грн.; 28.07.2015 р. на суму 10 000,00 грн.

Таким чином основна заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення, становить 34 100,00 грн.

Відповідно до п.6 Договору, постачальник зобовязується, зокрема надати покупцю відповідну товаросупроводжувальну документацію (видаткову накладну, податкову накладну, товаро транспортну накладну, документи, що підтверджують якість товару.

Відповідно до п. 3.1. Договору, постачальник гарантує, що поставлений товар є якісним, сертифікованим(визнаним), відповідає всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду.

Згідно п. 3.2. Договору, якість товару повинна бути підтверджена сертифікатами та іншими документами, які необхідні для товару даного виду, згідно з чинних правил торгівлі, санітарно-епідеміологічного законодавства України.

17.03.2015 р. постачальником було поставлено товар, а саме ліс кругляк у кількості 48,3 м.куб., що підтверджується накладною №127 від 17.03.2015 р. (міститься в матеріалах справи).

Однак документи, що належить передати разом з товаром були надані не в повному обсязі, а саме серед переліку не було сертифікату, що підтверджуєть походження товару.

Із тверджень позивача між сторонами існувала попередня домовленість про те, що постачальник серед інших документів, надаватиметься товарно транспортну накладну, що видається постійним лісокористувачем і яка є основою для оформлення відповідного сертифікату для можливості самостійного отримання сертифікату покупцем.

Однак, постачальник домовленості не виконав., надав покупцю товаро транспортну накладну, виписану на інше підприємство.

Станом на день розгляду справи, відповідач заявлену до стягнення заборгованість у сумі: 34 100,00 грн. основного боргу, не погасив. Протилежного суду не довів. У визначеному законом порядку не заперечив проти позову. Крім того, відповідачу до стягнення нараховано позивачем 296,59 грн. інфляційних втрат, 395,19грн. 3% річних та 7 752,38 грн. пені, які просить стягнути з відповідача

При прийнятті рішення у справі суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Як визначено ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, судом встановлено факт невиконання відповідачем взятих на себе за Договором зобовязань по посставці Товару.

Згідно пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав ані доказів поставки товаруза Договором, ані доказів повернення передоплати.

А відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача спірної суми передоплати у розмірі 34 100,00 грн.

Нараховані позивачем відсотки річних не підлягають відшкодуванню, оскільки стягнення з відповідача суми попередньої оплати не вважається грошовим зобов'язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

За такі дії відповідач несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 1214 Цивільного кодексу України, коли на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього кодексу, якщо такі проценти встановлені Договором, або законом.

Проте, розмір процентів за користування чужими коштами в даному Договорі не передбачено, а в позовних вимогах позивач просить застосувати статтю 625 Цивільного кодексу України щодо стягнення з відповідача 296,59 грн. інфляційних втрат та 395,19грн. 3% річних.

Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 по справі № 5011-42/13539-2012.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Згідно із частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною першою статті 548 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до положень частини другої статті 1214 Цивільного кодексу України правовим наслідком безпідставного одержання чи збереження грошей є нарахування процентів за користування ними.

Таким чином, безпідставною є вимога позивача про стягнення пені.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

А відтак, із врахуванням викладеного вище, в задоволенні позовних вимог про стягнення 296,59 грн. інфляційних втрат, 395,19грн. 3% річних та 7 752,38 грн. пені, суд відмовляє.

Відповідно до п. 3.1. Договору, постачальник гарантує, що поставлений товар є якісним, сертифікованим(визнаним), відповідає всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду.

Згідно п. 3.2. Договору, якість товару повинна бути підтверджена сертифікатами та іншими документами, які необхідні для товару даного виду, згідно з чинних правил торгівлі, санітарно-епідеміологічного законодавства України.

Одним із видів господарської діяльності Позивача є купівля лісоподукції на території України та подальший перепродаж її компаніям щодо займаються експортом лісоматеріалів за кордон.

Як передбачено договором між сторонами, Відповідач, серед інших документів, зобовязаний підтвердити якість товару відповідним сертифікатом, зокрема сертифікатом про походження деревини, що свідчить про законність його придбання.

Відповідно до ст. З ЗУ «Про особливості державного регулювання діяльності субєктів підприємницької діяльності, пов'язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» в редакції від 09.12.12р., що діяла на момент виникнення правовідносин:

Реалізація суб'єктами підприємницької діяльності лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтею 2 цього Закону, допускається за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів.

Порядок видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів затверджується Кабінетом Міністрів України ( 1260-2005-п).

Сертифікат про походження лісоматеріалів видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, і підтверджує законність придбання лісоматеріалів.

Частина третя статті 3 із змінами, внесеними згідно із Законом N 5462-5462-17) від 16.10.2012 \

Право експорту певної партії лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтею 2 цього Закону, має субєкт підприємницької діяльності, що отримав сертифікат про походження на партію лісоматеріалів, зазначену у відповідному сертифікаті.

Митні органи України здійснюють митне оформлення експорту лісо- та пиломатеріалів, крім передбачених статтею 2 цього Закону, за умови подання експортером разом з іншими необхідними документами сертифіката про їх походження.

Відтак, невиконання Відповідачем умов договору щодо надання сертифікату на реалізований товар, позбавило Позивача можливості здійснити мету своєї господарської діяльності та підтвердити легальне походження деревини перед державними органами.

А відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір суд покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до ст. 49 ГПК України, так як спір виник з його вини. А відтак, стягується судом з відповідача на користь позивача в сумі 2 195,88 грн. Решта сума судового збору залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МТМ-СТІЛ», (юридична адреса: вул. Городоцька, 345 офіс 5, м. Львів 79040, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Буд» (юридична адреса: АДРЕСА_1, 09300, адреса для листування: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 48/50 оф. 410, ідентифікаційний ) 34 100,00 грн. основного боргу та 2 195, 88грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «МТМ-СТІЛ», (юридична адреса: вул. Городоцька, 345 офіс 5, м. Львів 79040, ідентифікаційний ) передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Київ-Буд» (юридична адреса: АДРЕСА_1, 09300, адреса для листування: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 48/50 оф. 410, ідентифікаційний ) сертифікат про походження проданої лісо продукції (ліс кругляк (пиловочник) Ф 25-36, 6м, 2-3 сорт) у обємі 48,3 м. куб.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2016 р.

Суддя Долінська О.З.