Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "08" лютого 2016 р. Справа № 906/31/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гриньок О.А. - довір. від 13.05.2014 вих. № 14-126;

від відповідача: Кімак З.К. - довір. від 28.12.2015 вих. № 5719/16;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (м. Житомир)

про стягнення 804217,31 грн

Позивач подав до суду позов про стягнення з відповідача 804217,31 грн, з яких: 724617,44 грн інфляційних втрат та 79599,87 грн 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що відповідач не виконав рішення господарського суду Житомирської області від 11.10.2012 у справі №11/5007/1012/12 та від 20.01.2014 у справі № 906/1828/13, якими встановлено факт прострочення відповідачем виконання зобов'язань, передбачених умовами договору №14/2364/11 від 30.09.2011, та стягнуто суму боргу з урахуванням штрафних санкцій, у зв'язку з чим він має право на нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних на суму 804217,31 грн за весь час прострочки виконання зобов'язань.

08.02.2016 на адресу господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 08.02.2016 вих. № 526/16 з додатками (а. с. 84, 85), згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки вважає, що заборгованість за спожитий природний газ за договором №14/2364/11 від 30.09.2011 відсутня. Вказує, що основною причиною несвоєчасних розрахунків по договору є невчасне погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію; що видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, фінансуються за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету; що у разі вчасного відшкодування підприємству відповідача різниці в тарифах, на сьогоднішній день не було б предмету спору та підстав для нарахування штрафних санкцій. Окрім того, відповідач зазначає про неправильне нарахування позивачем інфляційних втрат, оскільки індекс інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існував на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Згідно з уточненим розрахунком відповідача інфляційні нарахування складають 376848,57 грн.

В засіданні суду позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача згідно з відзивом на позовну заяву у задоволені позову просив суд відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 11.10.2012 у справі №11/5007/1012/12, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 14.02.2013, стягнуто з відповідача на користь позивача 8016842,85 грн боргу, 145832,65 грн 3% річних, 438067,75 грн пені, 26380,02 грн інфляційних, 951206,20 грн 7% штрафу та 64379,94 грн судового збору за неналежне виконання договору від 30.09.2011 №14/2364/11 на купівлю-продаж природного газу та додаткових угод до нього: №1 від 11.10.2014, №2 від 30.01.2012 та №3 від 27.06.2012.

Зокрема, цим рішенням суду стягнуто заборгованість за спожитий у березні - квітні 2012 року природний газ, інфляційні за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року, а також 3% річних за період по 16.08.2012.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.01.2014 у справі №906/1828/13, залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 11.06.2014, додатково стягнуто з відповідача на користь позивача за неналежне виконання умов договору №14/2364/11 від 30.09.24,14 грн боргу за період жовтень 2011 року, лютий - квітень, жовтень - грудень 2012 року, 500000,00 грн пені, 500000,00 грн штрафу, 1023592,19 грн 3% річних за період березень - квітень 2012 року, жовтень - грудень 2012 року та 68820,00 грн витрат по оплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 16.12.2014 у справі №906/1522/14 стягнуто з відповідача 3% річних з простроченої суми в розмірі 339439,43 грн за наступний період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати поставленого природного газу за договором від 30.09.2011 №14/2364/11 у жовтні - грудні 2012 року, починаючи з 26.11.2013 по 23.06.2014 включно, та інфляційні втрати суми основного боргу в розмірі 1398359,55 грн за період з грудня 2013 року по травень 2014 року включно, а також 34755,98 грн судового збору (а. с. 44 - 50).

Як на підставу позову в даній справі позивач посилається на неналежне виконання відповідачем вище вказаних рішень суду, що не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Слід зазначити, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). При цьому чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що протягом жовтня 2011 року, лютого - квітня, жовтня - грудня 2012 року позивачем було передано відповідачу природний газ в обсязі 18403,316 тис.м.3 на загальну суму 83259965,74 грн, доказом чого є акти приймання-передачі природного газу (а. с. 25 - 38) та довідки щодо кінцевого сальдо (а. с. 39 - 43).

За умовами договору №14/2364/11 на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011 (п. 1.6), оплата за газ передбачає, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місцем поставки газу.

Оскільки відповідач допустив неналежне виконання своїх грошових зобов'язань за період після 23.06.2014, що неохоплений судовими рішеннями, останній має сплатити 3% річних з простроченої суми в розмірі 79599,87 грн та інфляційні втрати в сумі 724617,44 грн.

Приписами п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" унормовано, що якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Інфляційні нарахування та нарахування трьох процентів річних на заборгованість, визначену судовим рішенням, можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Як зазначено в статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (а. с. 10 - 13), позивач просить стягнути з відповідача інфляційні в сумі 724617,44 грн за період з червня по жовтень 2014 року включно, а також 79599,87 грн 3% річних за період з 24.06.2014 по 28.10.2014.

Слід зазначити, що згідно з рішенням господарського суду Житомирської області від 16.12.2014 у справі №906/1522/14 було задоволено до стягнення з відповідача 1398359,55 грн інфляційних, обрахованих за період з грудня 2013 року по травень 2014 року включно, та 339439,43 грн 3% річних за період з 26.11.2013 по 23.06.2014 включно.

Звідси, суд дійшов висновку, що позивачем визначено період до нарахування 3% річних та інфляційних правильно.

Однак здійснивши перерахунок річних, виходячи з вказаного позивачем в розрахунку початку періоду їх нарахування на визначену суму боргу, суд вважає правомірно заявленою до стягнення суму 3% річних у розмірі 78655,81 грн, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування річних (п. 1.9 постанови Пленуму ВГС України від 17.12.2013 № 14).

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок суми, на яку збільшився розмір боргу внаслідок інфляційних процесів, суд дійшов висновку, що обґрунтовано заявленою до стягнення сума інфляційних становить 548101,20 грн, оскільки, при їх розрахунку позивачем не було враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції має визначатися з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав би бути здійснений, а не на конкретну дату місяця (постанова Пленуму ВГС України від 17.12.2013 № 14). При цьому, розраховуючи втрати від інфляції за жовтень 2014 суд також врахував рекомендації Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ №6.2.-97р. від 04.04.1997.

Тому у стягненні 176516,24 грн інфляційних втрат та 944,06 грн 3% річних слід відмовити, оскільки їх заявлено до стягнення безпідставно.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, враховуючи бездіяльність відповідача в частині не виконання рішень господарського суду Житомирської області від 11.10.2012 у справі №11/5007/1012/12 та від 20.01.2014 у справі № 906/1828/13, а також обов'язок відповідача щодо особистого виконання зобов'язання, передбаченого умовами договору купівлі-продажу №14/2364/11 від 30.09.2011, суд критично оцінює доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву від 08.02.2016 вих. № 526/16, та прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства та підлягають задоволенню частково на суму 626757,01 грн, з яких: 78655,81 грн 3% річних та 548101,20 грн інфляційних нарахувань. У стягненні 176516,24 грн інфляційних втрат та 944,06 грн 3% річних суд відмовляє.

Судові витрати у відповідності до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради (10014, м. Житомир, вул. Київська, буд. 48, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ):

- 548101,20 грн втрат від інфляції,

- 78655,81 грн 3% річних,

- 9401,36 грн судового збору.

3. У іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.02.16

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу - рек. з пов.

3 - відповідачу