ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 лютого 2016 р. Справа № 903/961/15
за позовом публічного акціонерного товариства Дельта Банк, м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Екотрансбудінвест, с.Зміїнець, Луцького району

про стягнення 317501,31 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. б/н від 14.12.2015р.),

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 16.11.2015р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача 317501,31 грн., з них: 247036,79 грн. заборгованості за кредитним договором №28/КВ-70 від 07.05.2007р., 19464,52 грн. пені за період з 13.03.2011р. по 11.09.2011р., 51000 грн. штрафу.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих за кредитним договором №28/КВ-70 від 07.05.2007р. зобовязань.

Ухвалою суду від 31.08.2015р. позовну заяву публічного акціонерного товариства Дельта Банк було повернуто позивачу без розгляду.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.11.2015р. ухвалу господарського суду Волинської області від 31.08.2015р. скасовано, матеріали справи передано на розгляд господарського суду Волинської області.

Ухвалою суду від 10.12.2015р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.12.2015р., зобов'язано позивача подати суду розрахунок заборгованості наростаючим підсумком; докази на підтвердження курсу долара США до гривні станом на 24.07.2015р.; розрахунок пені з врахуванням положень п.6 ст. 232 ГК України; докази на підтвердження невиконання відповідачем п. 3.1.1.2 договору застави від 14.09.2007р.; письмові пояснення щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитом, пені, штрафу; докази на підтвердження права підписання позовної заяви ПАТ Дельта Банк представником ОСОБА_1; зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження; належним чином завірену копію Статуту товариства з обмеженою відповідальністю Екотрансбудінвест.

Представник позивача в судовому засіданні 24.11.2015р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на виконання вимог ухвали суду від 10.12.2015р. подав копію довіреності від 21.07.2015р., копію виписки із офіційного сайту НБУ.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.11.2015р. позову не визнав, подав відзив на позов без номера та дати, в якому просив залишити позовну заяву ПАТ ОСОБА_3 без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України.

У зв'язку із необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів ухвалою суду від 24.12.2015р. розгляд справи було відкладено на 18.01.2015р., зобовязано позивача подати суду письмові пояснення на відзив відповідача, поданий в судовому засіданні 24.12.2015р., оригінал довіреності ПАТ «Дельта Банк» від 21.07.2015р., виданої на ім'я ОСОБА_2, розрахунок заборгованості наростаючим підсумком, розрахунок пені з врахуванням положень п.6 ст. 232 ГК України, докази на підтвердження невиконання відповідачем п. 3.1.1.2 договору застави від 14.09.2007р., письмові пояснення щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитом, пені, штрафу.

18.01.2016р. представник позивача на виконання вимог ухвали суду від 24.12.2015р. через канцелярію суду подав письмові пояснення б/н від 18.01.2016р., в яких, зокрема, зазначив, що у позовній заяві помилково зазначено про солідарне стягнення з відповідача спірних сум.

Також 18.01.2016р. представник позивача через канцелярію суду подав клопотання від 18.01.2016р., в якому просив розгляд справи відкласти, посилаючись на те, що 18.01.2016р. о 14год. 00 хв. представник AT Дельта Банк буде брати участь в судовому засіданні в Луцькому міськрайонному суді по справі за позовом AT Дельта Банк до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно, в якій явку представника банку визнано обов'язковою.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи судом було відхилено, оскільки явка представника позивача в судове засідання не визнавалась обовязковою, представництво в господарському процесі не обмежено будь-яким колом осіб, а тому позивач вправі був направити в судове засідання іншого представника.

Розглянувши в судовому засіданні 18.01.2016р. клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, судом залишено його без задоволення з огляду на те, що представником позивача ОСОБА_1 подано оригінал довіреності від 21.07.2015р., виданої ПАТ Дельта Банк, на підтвердження права підписання позовної заяви від 17.08.2015р.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.01.2016р. звернувся до суду із заявою від 18.01.2016р., в якій просив застосувати строки позовної давності у справі №903/961/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ТзОВ «Екотрансбудінвест» про стягнення 317 501,31 грн.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. розгляд справи було відкладено на 03.02.2016р.

03.02.2016р. в судовому засіданні було оголошено перерву до 10.02.2016р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

07.05.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Екотрансбудінвест» як позичальником було укладено кредитний договір № 28/КВ-70, згідно з п.1.1 якого, в редакції змін, внесених додатковим договором №28/4 від 22.10.2008р., банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 85 000 дол. США з розрахунку 12 % річних для придбання авто кранової установки, встановивши строк кредитної лінії з 07 травня 2007р. по 06 травня 2010р.

До кредитного договору №28/КВ-70 від 07.05.2007р. між сторонами були укладено додаткові договори №28/1 від 11.05.2007р., № 28/2 від 14.09.2007р., №28/3 від 18.04.2007р., №28/4 від 22.10.2008р.

Згідно з п. 2.1. кредитного договору 2.1. для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом банк відкриває позичальнику позичковий рахунок №239 у Волинській філії ТОВ "Укрпромбанк", код банку в системі електронних платежів (МФО) 303008 (надалі - позичковий рахунок).

Відповідно до п. 2.5 договору 2.5. кредит надається на підставі поданої позичальником письмової заяви, підписаної уповноваженою (-ними) особами позичальника та завіреної печаткою позичальника, тільки після виконання вимог п. п. 3.1., 3.2. цього договору щодо умов забезпечення виконання позичальником зобов'язань за договором.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору повернення кредиту позичальником здійснюється шляхом перерахування коштів із свого поточного рахунку на позичковий рахунок. Заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка по заборгованості (додаток №1 до цього договору), а у випадку, якщо такий не буде укладений не пізніше кінцевої дати повернення кредиту, передбаченої п.1.1. цього договору.

Таким чином, з врахуванням положень п.1.1. кредитного договору, кінцевою датою повернення кредиту є 06.05.2010р. включно.

Згідно з п.п. 3.1. кредитного договору в редакції змін, внесених додатковим договором №28/2 від 14.09.2007р., п.3.2 договору виконання позичальником зобов'язань за договором (повернення кредиту, сплата процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених цим договором) забезпечується, зокрема, але не виключно: заставою вантажного автокрана 10-20T марки КАМАЗ, модель 53215КТА1801, 2006 року випуску, кузов № ХТС53215R62281901, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позичальнику на праві власності на підставі свідоцтва, про реєстрацію транспортного засобу серії АСС № 031219, виданого РЕГ Луцького МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області 30 серпня 2007 р. заставною вартістю 510000 гривень.

Виконання умов забезпечення зобовязань за цим договором означає належне оформлення правочину забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, інших видів забезпечення) що включає підписання кожного договору уповноваженими особами, його нотаріальне посвідчення (у випадках, передбачених чинним законодавством або умовами договору) проведення (здійснення) встановлену чинним законодавством або договором процедури реєстрації відносин забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, інших видів забезпечення), передачу предмета забезпечення у володіння заставодержателя чи третьої особи (якщо це передбачено відповідним договором), тобто здійснення позичальником (заставодавцем, гарантом, поручителем) всіх необхідних дій, що дозволяють договору забезпечення (застави, іпотеки, поруки, гарантії, іншому договору забезпечення) набути чинності, та встановити пріоритет банку на предмет забезпечення, а також належне виконання обов'язків за договором (ами) забезпечення протягом його (їх) дії.

На виконання умов п.п. 3.1., 3.2 кредитного договору №28/КВ-70 від 07.05.2007р. товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» як заставодержателем та товариством з обмеженою відповідальністю «Екотрансбудінвест» як заставодавцем було укладено договір застави транспортного засобу № 28/Zкв-07-1 від 14.09.2007р., згідно з п.1.1 якого застава за цим договором забезпечує вимоги заставодержателя за кредитним договором (в іноземній валюті) № 28/КВ-07 від 07 травня 2007р. (а також будь-якими змінами та доповненнями до нього, в тому числі стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), укладеним між заставодержателем і заставодавцем, за умовами якого останній зобов'язаний заставодержателю по 06 травня 2010p. включно у порядку, строки та на умовах, встановлених кредитним договором, повернути кредит у розмірі 85000 дол. США, сплатити проценти за користування ним у розмірі 12,0 процентів річних, комісії та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Заставою за цим договором також забезпечуються вимоги заставодержателя щодо відшкодування: штрафних санкцій, передбачених цим договором; витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет застави; витрат на утримання і збереження предмета застави; витрат на страхування предмета застави; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов цього договору.

12.03.2011р. між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено договір про передачу активів ТзОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості, згідно з п. 3.1 якого в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, ТзОВ «Укрпромбанк» цим передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 договору про передачу активів від 12.03.2015р. внаслідок передачі ТзОВ «Укрпромбанк» ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТзОВ «Укрпромбанк») від боржників і належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

ПАТ «Дельта Банк» у власність переходять (відступаються) права вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з п. 4.1 договору про передачу активів від 12.03.2011р. передача прав вимоги за цим договором на користь ПАТ «Дельта Банк» здійснюється наступного робочого дня після набрання чинності цим договором. Факт передачі прав вимоги підтверджується відповідним актом звірки, що підлягає підписанню уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 1.2 договору про передачу активів від 12.03.2011р. термін «кредитні та забезпечувальні договори» означає кредитні та забезпечувальні договори (договори застави (іпотеки), поруки), укладені ТзОВ «Укрпромбанк» з боржниками, права вимоги за якими передані в заставу ПАТ «Дельта Банк» та перелік яких наведений в додатку № 1 до цього договору.

Згідно з додатком №1 до договору про передачу активів ТзОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості від 12.03.2011р. ПАТ Дельта Банк передано право вимоги, зокрема, до ТзОВ Екотрансбудінвест за кредитним договором №28/КВ-70 від 07.05.2007р. в розмірі 11220,94 дол. США.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Таким чином, до позивача - ПАТ Дельта Банк перейшло право вимоги за кредитним договором №28/КВ-70 від 07.05.2007р., укладеним між ТзОВ «Український промисловий банк» та відповідачем - ТзОВ «Екотрансбудінвест», кінцевий строк повернення якого 06.05.2010р. включно.

02.03.2015р. постановою № 150 Правління Національного банку України від "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" АТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

02.03.2015р. рішенням №51 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" з 03.03.2015р. було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці - з 03.03.2015р. по 02.06.2015р. та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6

08.04.2015р. рішенням №71 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" було збільшено термін запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" - до 02.09.2015р.

Оскільки відповідач належним чином не виконав взятих на себе за кредитним договором №28/КВ-70 від 07.05.2007р. зобовязань щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів позивач 28.08.2015р. звернувся з позовною заявою від 17.08.2015р. до господарського суду про стягнення з ТзОВ «Екотрансбудінвест» 317501,31 грн., з них: 247036,79 грн. заборгованості за кредитним договором №28/КВ-70 від 07.05.2007р., 19464,52 грн. пені за період з 13.03.2011р. по 11.09.2011р., 51000 грн. штрафу.

Розмір заборгованості у гривневому еквіваленті визначено позивачем, виходячи з курсу гривні по відношенню до долара США станом на 24.07.2015р.: 100 дол. США 2201,5695 грн.

Відповідно до ст.ст.256, 257, 261 Цивільного кодексу України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу у межах строку позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи умову п.1.1. кредитного договору в редакції змін, внесених додатковим договором №28/4 від 22.10.2008р., про неповернення кредиту відповідачем стало відомо 07.05.2010р.

Таким чином, з огляду на положення ст.257 Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом розпочався 07.05.2010р. і закінчився 07.05.2013р.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява ПАТ «Дельта Банк» була зареєстрована в господарському суді 28.08.2015р. (а.с.73).

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач в процесі розгляду справи заявив про застосування позовної давності (а.с.170-172).

У відповідності із ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

З огляду на викладене, вимога про стягнення з відповідача 247036,79 грн. заборгованості за кредитом до задоволення не підлягає.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з п. 8.1 кредитного договору №28/КВ-70 від 07.05.2007р. у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісії за управління кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

У звязку із несвоєчасним поверненням кредиту позивач заявив до стягнення з відповідача 19464,52 грн. пені за період з 13.03.2011р. по 11.09.2011р. (а.с.83).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як розяснив Пленум Вищого господарського суду України в п. 2.5 постанови №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, перебіг передбаченого ч.6 ст.232 ГК України шестимісячного строку для нарахування пені за невиконання зобов'язання, яке відповідно до п. 1.1. кредитного договору мало бути виконаним до 06.05.2010р. включно, розпочався 07.05.2010р. та закінчився 07.11.2010р.

Позивач у позовній заяві просить стягнути 19464,52 грн. пені за період з 13.03.2011р. по 11.09.2011р., тобто нараховує пеню поза межами строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України, а тому позовна вимога в частині стягнення пені до задоволення не підлягає.

Також позивачем на підставі п. 5.4 договору застави транспортного засобу № 28/Zкв-07-1 від 14.09.2007р. заявлено до стягнення 51000 грн. штрафу

Згідно з п. 5.4 договору застави у випадку невиконання заставодавцем умов п. 3.1.1.2. цього договору, заставодержатель має право вимагати, а заставодавець зобов'язаний сплатити заставодержателю штраф у розмірі 10% процентів від погодженої сторонами вартості предмету застави за кожний з випадків.

Підпунктом 3.1.1.2. п.3.1. договору застави передбачено, що у разі якщо строк дії кожного з договорів страхування предмету застави за цим договором закінчиться раніше строку дії договору, заставодавець зобов'язаний не пізніше, ніж за 5 робочих днів до дати закінчення строку дії кожного з укладених договорів страхування предмету застави за цим договором, забезпечити подальше страхування предмету застави на період закінчення строку дії цього договору на умовах, погоджених із заставодержателем, та надати заставодержателю протягом 5 робочих днів з дати укладення відповідних договорів копії такого договору страхування та/або страхового полісу або інший документ, що підтверджує факт страхування предмету застави за цим договором, копію платіжного документу, що підтверджує сплату страхового платежу відповідно до умов договору страхування з відміткою банку про проведення платежу, засвідчені підписом уповноваженої особи та печаткою заставодавця юридичної особи / підписом заставодавця фізичної особи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявляючи до стягнення 51000 грн. штрафу, позивач не виклав обставин про те, за який період обєкт застави був застрахований і на який строк, а за який період мав бути застрахований відповідачем, але відповідно до п.п.3.1.1.2. п.3.1. не був ним застрахований, не навів і не подав доказів на підтвердження страхування, тобто, не довів обставин порушення відповідачем цієї умови договору.

Таким чином, позивачем у встановленому законом порядку не доведено порушення відповідачем умов підпункту 3.1.1.2. п.3.1. договору застави.

За таких обставин вимога про стягнення 51000 грн. штрафу до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.232 Господарського кодексу України, ст.ст.256, 257, 261, 267, 512, 513, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, ст.ст. 33, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову відмовити.

У відповідності із ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено: 12.02.2016р.

Суддя І. О. Якушева