ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 року Справа № 904/9382/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання: Ситникова М.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність № 11/01-01 від 11.01.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність № ББУ/ПУ289/ВП/15 від 18.12.2015 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2015 року у справі № 904/9382/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦБУД", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград

про стягнення заборгованості у розмірі 457 600,80 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦБУД" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" заборгованості в розмірі 457 600 грн. 80 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки №14-16/233-КП від 11.02.2014 року в частині своєчасної та повної оплати за поставленої продукції.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2015 року (головуючий суддя Ліпинський О.В.) позов задоволено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСПЕЦБУД" 457 600 грн. 80 коп. основного боргу, 6864 грн. 01 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення мотивовано тим, що відповідачем неналежно виконано свої зобовязання щодо своєчасної та повної оплати за поставлену позивачем продукцію.

Не погодившись з зазначеним рішенням Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом неповно зясовано обставини що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи та неправильно застосовані норми процесуального права.

Вважає, що прострочка виконання зобовязання з оплати повинна відраховуватися з дати, яку представник Покупця повинен вказати на видаткових накладних про приймання продукції. Але, судом не була надана належна правова оцінка тому факту, що в доданій до позовної заяви видатковій накладній, яку позивач надав як доказ поставки продукції, представником покупця не вказана дата приймання продукції, у звязку з чим у відповідача відсутнє порушення зобовязання по оплаті за продукцію.

Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт поставки продукції по договору, та як на підтвердження факту поставки продукції не надав до суду доказів передачі відповідачу в повному обсязі документів, передбачених пунктом 4.3 договору, в тому числі рахунку за оплату за продукцію.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача відзив на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні просив рішення залити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 03.02.2016 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступні обставини.

11.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВТОСПЕЦБУД» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» (Покупець) було укладено Договір №14-16/233-КП (а.с.9-12).

Пунктами п.п. 1.1, 1.2 Договору визначено, що Постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі-Продукція), в асортименті, кількості, в строк, по ціні та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в даному Договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного Договору, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити поставлену у його власність Продукцію у відповідності з умовами даного Договору.

Поставка Продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по цінам з якісними характеристиками та в строки, узгоджені Сторонами в Специфікаціях до даного Договору (п. 4.1 Договору).

Умови поставки Продукції - DDP, згідно "Інкотермс-2000". Місто пункту призначення зазначається сторонами у відповідних Специфікаціях до Договору (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п.п.4.3., 4.4. договору встановлено, що в підтвердження постачання Продукції Постачальник повинен надати покупцю рахунок-фактуру, податкову накладну, видаткову та товаротранспортну накладну, сертифікат якості і відповідності, інструкцію з експлуатації, технічну документацію, яка передбачена п. 2.3. даного Договору.

Датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником, про приймання продукції.

Пунктом 4.5. договору передбачено, що зобов'язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження Покупця у вище обумовленому пункті призначення поставки. Зобов'язання Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої продукції.

Загальна сума Договору встановлюється загальною сумою всіх Специфікацій до даного Договору, але не повинна перевищувати 999 000,00 грн. з ПДВ (п. 5.1 Договору).

У відповідності до п. 5.3. Договору розрахунки за поставлену Продукцію здійснюється протягом 60-ти календарних днів з моменту постачання відповідної партії Продукції.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами. Сторони дійшли згоди, що в разі належного виконання обома сторонами своїх зобов'язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2014р. включно. В разі не виконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань по даному договору, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань (п. 8.1 Договору).

Специфікацією від 14.05.2014 року до Договору №14-16/233-КП від 11.02.2014 року сторони визначили умови оплати: протягом 60 календарних днів з моменту поставки (а.с. 13).

На підтвердження виконання зобовязань за договором та погоджених сторонами умов поставки згідно Специфікації від 14.05.2014 року позивачем надано:

- видаткову накладну № 4 від 06.03.2015 року на суму 457 600,80 грн., у якій зазначено про рахунок на оплату покупцю № 5 від 06.03.2015 року (а.с.14);

- товарно-транспортну накладну № АС0000001 від 06.03.2015 року на суму 457 600,80 грн. (а.с. 16);

- довіреність № 221256/п від 06.03.2015 року на отримання матеріальних цінностей за Договором №14-16/233-КП від 11.02.2014 року (а.с. 14-16),

які підписані уповноваженим представниками сторін та скріплені печатками підприємств позивача та відповідача.

За доводами Позивача Відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманого обладнання виробничо-технічного призначення не здійснив. Зазначаючи про порушення Відповідачем грошових зобовязань, Позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 457 600,80 грн. за отриману продукцію.

Мотиви, з яких виходила апеляційна інстанція при винесенні постанови.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов'язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом попередньої інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору поставки №14-16/233-КП від 11.02.2014 року Позивач 06.03.2015 року за вищенаведеними видатковою та товарно-транспортною накладними поставив покупцю товар належної якості та в узгодженій кількості на загальну суму 457 600,80 грн., який був прийнятий покупцем, що підтверджується даними накладними, які підписані представниками Відповідача і наявні в матеріалах справи (а.с. 14-16). На зазначених накладних представником Відповідача не проставлена дата.

Згідно до п. 4.4. договору, датою поставки вважається дата вказана представником Покупця на відповідних товаросупроводжувальних документах, наданих Постачальником, про приймання Продукції.

Відповідно до п. 4.5. договору, зобов'язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження Покупця у вище обумовленому пункті призначення поставки. Зобов'язання Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленої Продукції.

Пунктом 5.3. договору визначено, що розрахунки за поставлену Продукцію здійснюється протягом 60-ти календарних днів з моменту постачання відповідної партії Продукції.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема, вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається зі змісту п.4.5,5.3 договору обовязок покупця сплатити отриманий товар протягом 60-ти календарних днів виникає з моменту передачі (поставки) продавцем продукції у розпорядження покупця у пункті призначення.

Як вбачається з товарно-транспортної накладної і це не заперечується відповідачем, товар доставлено продавцем на склад покупця та переданий у його розпорядження за видатковою накладною, про що свідчать підписи працівників складу відповідача.

Наявні у справі видаткова накладна № 4 від 06.03.2015 року та товарно-транспортна накладна № АС0000001 від 06.03.2015 року мають усі обовязкові реквізити первинного бухгалтерського документа.

У звязку з тим, що вищезазначені накладні датовані « 06.03.2015 року», а представник саме покупця (Відповідача) в порушення п. 4.4. Договору при прийманні товару на товаросупровідних документах не проставив іншої дати отримання товару, то колегія суддів вважає датою поставки саме 06.03.2015 року, оскільки Відповідач в порушення ст. 33 ГПК України не надав будь-яких доказів, які б підтверджували поставку товару в іншу дату.

За відсутністю у видатковій накладній проставленої саме представником Покупця дати прийняття продукції, виходячи з загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значень термінів, датою поставки слід вважати дату складання видаткової накладної.

Отже, Відповідач не надав доказів, які б спростовували твердження позивача про виконання ним своїх обовязків за вищенаведеним договором поставки №14-16/233-КП від 11.02.2014 року.

Враховуючи умови договору та умови специфікації до договору, положення ч. 1 ст. 530, ч.1 ст. 692 ЦК України строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище накладними, є таким, що настав.

Відповідач свої зобовязання по повній та своєчасній оплаті отриманого обладнання виробничо-технічного призначення не виконав. Отже, сума боргу Відповідача становить 457 600,80 грн.

Посилання скаржника на те, що грошові зобовязання по оплаті отриманої продукції у нього не настали, у звязку з не проставленням працівниками відповідача дати у товаросупроводжувальних документах відповідно до п.4.4 договору, що саме ця дата вважається датою поставки, з якої у покупця виникає обовязок оплатити товар, судовою колегією не приймаються , оскільки ці доводи суперечать змісту п.4.5,5.3 договору , якими обовязок покупця оплатити товар повязується не з датою поставки проставленою у товаросупроводжувальних документах працівниками відповідача , а з моментом виконання зобовязання з поставки товару постачальником та передачею його у розпорядження покупця.

Суд першої інстанції правильно встановив момент виконання постачальником зобовязань з поставки товару та передачу його у розпорядження покупця та момент виникнення прострочення боржника з оплати продукції .

Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

Матеріалами справи доведено факт невиконання зобов'язання належним чином відповідно до умов договору.

Доводи апеляційної скарги стосовно ненадання Позивачем в повному обсязі документів, передбачених п. 4.3. Договору, а саме рахунку-фактури, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до умов абзацу другого п. 4.3. Договору, в разі надходження продукції без товаросупровідних документів, Відповідач має право відмовитися від приймання партії продукції, або на свій розсуд повернути її Позивачеві чи прийняти на зберігання.

При цьому, згідно наданої суду видаткової накладної, Відповідач прийняв продукцію без жодних зауважень стосовно відсутності відповідного рахунку-фактури, або інших документів, передбачених п. 4.3. Договору, що вказує на дотримання з боку Позивача умов поставки.

Крім того, згідно листа Вищого господарського суду «Про практику застосування Вищим господарським судом України при розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012 підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин, факт отримання товару Відповідачем і накладні на Товар (товарно-транспортні, видаткові, податкові накладні), надані Позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у Відповідача здійснити розрахунки за отриманий Товар. Зазначена правова позиція викладена листі Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 29.04.2013 р. № 01-06/767/2013 та в постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2012 р. № 12/5026/556/2012.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору по суті судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2015 року у справі № 904/9382/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 05.02.2016 року.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Н.Л. Величко

Суддя І.М. Подобєд