ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа № 914/2534/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Кузь В.Л.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Дрогобич, Львівська область б/н від 26.10.2015 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.10.2015 року

у справі № 914/2534/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ в ос. обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Львів

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.Дрогобич, Львівська область

про стягнення заборгованості в розмірі 712 574, 38 грн.

за участю представників:

від позивача: Бачинський А.Б.

від відповідача: ОСОБА_5 - представник

Сторонам роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.10.2015р. у справі № 914/2534/15 (суддя Мороз Н.В.) позов задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-інвестиційний банк 315 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 513 563,42 грн. - заборгованість за відсотками.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу б/н від 26.10.2015 р., в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що при прийнятті рішення судом порушено норми матеріального та процесуального права

Зокрема, скаржник вважає, що згідно із ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Також скаржник зазначає, що виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов»язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Окрім того скаржник вважає, що стягнення з Малого інноваційного підприємства «Науково-технічний центр «Рух-бізнес» на користь ПАТ «АК ПІБ» заборгованості по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №545/Кр 361 від 27.12.2007р. на суму 399 862,15грн., в тому числі 315 000,00грн. по кредиту, 84 862,15грн. згідно рішення Господарського суду Львівської області у справі №2/148 від 05.12.2011р. по сплаті процентів шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яке належить МІП «Науково-технічний центр «Рух-бізнес» є визнання права власності на таке майно за банком та автоматично виконання боржником зобов»язань за кредитним договором.

На думку скаржника, відмова суду у проведенні судової експертизи позбавила скаржника права на можливість обгрунтування своєї правової позиції та можливості отримувати і подавати докази, що є суттєвим порушенням статті 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі обласного відділення ПАТ «Промінвестбанк» в м.Льові у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що в апеляційній скарзі скаржник не вказав які саме і яким чином порушені норми матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

27.12.2007р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (банк) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (позичальник) укладено генеральну угоду №545/ГУ6 про співпрацю щодо кредитування, відповідно до умов якої банк зобов'язується здійснювати кредитування позичальника в розмірі 350 000,00 грн. (ліміт кредитування) шляхом щорічного надання кредитів (відкриття кредитних ліній) в межах ліміту кредитування та на умовах, встановлених угодою.

Пунктом 2 угоди передбачено, що виконання банком та позичальником даної угоди буде здійснюватись шляхом щорічного укладання відповідно до п.1. угоди договорів про відкриття кредитної лінії (кредитні договори), термін кредитування за якими не перевищує 12 місяців. Дата погашення кредитів, отриманих за будь - яким з кредитних договорів, укладених відповідно до цієї угоди, встановлюється не пізніше 26.12.2010р.; кредитування банком позичальника буде здійснюватись в порядку та на умовах, встановлених кредитним договорами з урахуванням договорів про внесення змін до них (а.с.11).

Також, 27.12.2007р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (згідно рішення загальних зборів акціонерів банку від 21.05.2009р. (протокол №25) перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") в особі філії "Відділення Промінвестбанку в м. Борислав та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №545/Кр361 згідно генеральної угоди №545/ГУ6 про співпрацю щодо кредитування від 27.12.2007р. (а.с.12-14).

Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 350 000,00 грн. (ліміт кредитної лінії), на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути та сплатити проценти, встановлені цим договором. Дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту згідно графіків погашення - 30 квітня 2010р. (договір про внесення змін від 12.08.2009р. №545/ Кр361/3 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №545/Кр361від 27.12.2007р.)

У відповідності до п.4.3.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або відсотків за користування ним, та/або відсотків за неправомірне користування кредитом, та/або суму неустойки, у випадку якщо позичальник не виконав у строки свої обов'язки по поверненню кредиту та/або відсотків за користування кредитом, та/або інші обов'язки по сплаті грошових коштів, передбачених договором.

Відповідно до п.3 Генеральної угоди №545/ГУ6 про співпрацю щодо кредитування від 27.12.2007р. умовою кредитування банком позичальника є оформлення договорів застави в забезпечення зобов'язань за кредитними договорами наступного майна: нерухомого майна майнового поручителя малого інноваційного підприємства "Науково-технічний центр "Рух-бізнес" на суму 479 930,00грн. згідно з іпотечним договором від 27.12.2007р.; транспортних засобів майнового поручителя малого інноваційного підприємства "Науково-технічний центр "Рух-бізнес" на суму 144377,00 грн. згідно з договором застави №361/1 від 27.12.2007р.; основних засобів та виробничих запасів майнового поручителя малого інноваційного підприємства "Науково-технічний центр "Рух-бізнес" на суму 185714,88 грн. згідно з договором застави №361 від 27.12.2007р.

27.12.2007р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (іпотекодержатель) та Малим інноваційним підприємством "Науково-технічний центр "Рух-бізнес" (іпотекодавець) укладено договір іпотеки з застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя (а.с.104-106).

За цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя (Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку), що випливають з генеральної угоди №545/ГУ6 про співпрацю щодо кредитування від 27.12.2007р. (а також договорів про внесення змін до нього), укладеного між іпотекодержателем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, за умовами якого останній зобов'язаний в порядку, передбаченому кредитним договором, повернути іпотекодержателю до 30.04.2010 р. кредит у розмірі 350 000, 00 грн., проценти за користування ним у розмірі 26% річних, комісійну винагороду у розмірі 1% від ліміту кредитної лінії, в тому числі проценти за неправомірне користування кредитом 28% річних, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати іпотекодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання боржником умов кредитного договору у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Крім того, 27.12.2007р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (заставодержатель) та Малим інноваційним підприємством "Науково-технічний центр "Рух-бізнес" (заставодавець) укладено договори застави №361 та №361/1 (а.с.109-110).

За цими договорами забезпечуються вимоги заставодержателя (позивача), що випливають з генеральної угоди №545/ГУ6 про співпрацю щодо кредитування від 27.12.2007р. (а також усіх додаткових угод до нього), укладеного між заставодержателем (Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком) та позичальником - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, за умовами якого останній зобов'язаний повернути заставодержателю до 30.04.2010 р. кредит у розмірі 350 000,00грн., проценти за користування ним у розмірі 26% річних, у тому числі відсотки за неправомірне користування кредитом у розмірі 28%, сплатити неустойку (пеню, штрафи), а також відшкодувати заставодержателю всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання заставодавцем умов кредитного договору, у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п.1.2 договорів застави №361 та 361/1 від 27.12.2007р., предметом застави є основні засоби та виробничі запаси, перелік яких викладений у додатку №1 та додатку №2 до цього договору №361, які є його невід'ємними частинами, а саме: пилорама стрічкова - 1 шт., станок для заточки - 1 шт., станок обрізний - 1 шт., станок торцовочний - 1 шт., станок оциліндровочний - 1 шт., установку енергетичну УЕАС-160 - 1 шт., колоди оциліндровочні 700 м.п., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а також автомобіль ЗІЛ-133ГЯ КС-3575А, автокран, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску, колір синій, об'єм двигуна 10850 см куб., свідоцтво про реєстрацію ТЗ ІНА НОМЕР_3 від 22.10.2002 р. та автомобіль ЗІЛ-130, бортовий-С, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1985 року випуску, колір синій, об'єм двигуна 6000 см куб., свідоцтво про реєстрацію ТЗ ІНА НОМЕР_4 від 22.10.2002р.

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.12.2011р. у справі №2/148 за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ в ос. Філії "Відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Борислав, Львівська область до відповідача- 1: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.Дрогобич, Львівська область; відповідача -2: Малого інноваційного підприємства "Науково-технічний центр "Рух-бізнес", м. Борислав про стягнення 399862, 15 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з Малого інноваційного підприємства "Науково-технічний центр "Рух-бізнес" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк заборгованість по кредитному договору про відкриття кредитної лінії №545/Кр361 від 27.12.2007 р. на суму 399862 грн. 15 коп., в тому числі 315000 грн. 00 коп. по кредиту, 84862 грн. 15 коп. по сплаті процентів шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яке належить Малому інноваційному підприємству "Науково-технічний центр "Рух-бізнес", а саме: пилораму стрічкову - 1 шт., станок для заточки пил - 1 шт., станок обрізний - 1 шт., станок торцовочний - 1 шт., станок оциліндровочний - 1 шт., установку енергетичну УЕАС-160 - 1 шт., колоди оциліндровочні 700 м.п., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору застави №361 від 27.12.2007 р.; автомобіль ЗІЛ-133ГЯ КС-3575А, автокран, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску, колір синій, об'єм двигуна 10850 см куб., свідоцтво про реєстрацію ТЗ ІНА НОМЕР_3 від 22.10.2002 р. та автомобіль ЗІЛ-130, бортовий-С, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1985 року випуску, колір синій, об'єм двигуна 6000 см куб., свідоцтво про реєстрацію ТЗ ІНА НОМЕР_4 від 22.10.2002 р. згідно договору застави №361/1 від 27.12.2007 р.; нежитлову будівлю тарного складу, що позначена на плані літерою "А-1", цегляна, загальною площею 1371,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки з застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Паньків Г.О. 27.12.2007 р. за реєстраційним №1746. Крім того, стягнуто з Малого інноваційного підприємства "Науково-технічний центр "Рух-бізнес" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі філії "Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Львів" - 3 998,62 грн. державного мита, 236,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні позовних вимог до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Згідно із ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.529 ЦК України).

Згідно із ст.193 ГК України та ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.3 ст.346 ГК України кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно п.3.2. договору проценти за користування кредитом нараховуються банком на суму фактичного щоденного залишку заборгованості за отриманими коштами та сплачуються позичальником, виходячи із встановленої банком процентної ставки у розмірі 16,5% річних.

Договором про внесення змін №545/Кр361/1 від 01.05.2008р. внесено зміни до п.3.2. договору та встановлено процентну ставку у розмірі 18% річних. Договором про внесення змін №545/Кр361/2 від 03.04.2009р. процентну ставку збільшено до 23% річних (а.с.15-16).

Також, 12.08.2009р. між сторонами укладено договір про внесення змін №545/Кр 361/3 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №545/Кр361від 27.12.2007р., внесено зміни в п.2.1. кредитного договору та викладено в такій редакції: "Банк зобов "язується надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 350000,00 гривень (ліміт кредитної лінії), на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором. Ліміт кредитної лінії зменшується за наступним графіком: з 1 вересня 2009 р. ліміт встановлюється в сумі 315 000,00 грн.; з 1 жовтня 2009 р. ліміт встановлюється в сумі 300 000,00 грн.; з 1 листопада 2009р. ліміт встановлюється в сумі 275000,00 гри.; з 1 грудня 2009р. ліміт встановлюється в сумі 235000,00 грн.; з 1 січня 2010р. ліміт встановлюється в сумі 210 000,00грн.; з 1 лютого 2010 р. ліміт встановлюється в сумі 170000,00 грн.; з 1 березня 2010 р. ліміт встановлюється в сумі 95000,00 грн.; з 1 квітня 2010р. ліміт встановлюється в сумі 75 000,00 грн.; з 30 квітня 2010 р. ліміт встановлюється в сумі 0,00 грн. Дата остаточного повернення всіх отриманих кредитів в межах кредитної лінії сум кредиту - 30 квітня 2010р. (п.2.2 кредитного договору)"

В п.3.2. кредитного договору внесено зміни та встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 26 % річних. Крім того, п.3.4. кредитного договору викладено в такій редакції: "у випадку порушення позичальником встановленого п.2.2 цього договору строку остаточного повернення всіх отриманих сум кредиту позичальник надалі сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи з процентної ставки у розмірі 28% річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно п.3.2. договору. (а.с.17).

Згідно із п.4.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати плату за кредит, проценти за неправомірне користування кредитом на умовах та у порядку, передбаченому договором, а також суми передбаченої договором неустойки в разі невиконання своїх зобов'язань у встановлений строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов'язання за спірним договором виконав у повному обсязі, а відповідачем внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов'язань, не сплачено позивачеві відсотків за користування кредитом у сумі 513 563, 42грн., з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог відповідно до розрахунку заборгованості за процентами станом на 01.08.2015р. (а.с.65-69).

Отже, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач своїх зобов'язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що матеріалами справи доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань і станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та становить 315 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 513 563,42 грн. - заборгованість за процентами.

Станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції в матеріалах справи були відсутні докази, які б підтвердили сплату відповідачем вищевказаного боргу, наявна сума заборгованості підтверджується довідкою про стан заборгованості позичальника ФОП ОСОБА_3 за кредитним договором №545/Кр361 від 27.12.2007р.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З огляду на вищенаведене, перевіривши наявні в справі розрахунки, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що стягненню підлягає заборгованість в сумі 315 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 513 563,42 грн. - заборгованість за процентами.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із абз.2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не надано суду достатніх та обгрунтованих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Щодо поданого клопотання про призначення експертизи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

При цьому, необхідність призначення судової експертизи пов'язана саме з наявністю при розгляді господарського спору певних питань щодо обставин, які не можуть бути встановлені судом самостійно, оскільки потребують спеціальних знань експерта та можуть бути вирішені шляхом призначення судової експертизи. Зі змісту ст.41 ГПК України випливає, що саме суд визначає при розгляді справи наявність таких питань та, відповідно, вирішує питання необхідності призначення певного виду судової експертизи у справі. Також, слід зазначити, що згідно положень чинного законодавства та вказаної статті зокрема, суд має право, на його розсуд, призначити експертизу у разі такої необхідності, проте, не обов'язок.

Згідно приписів п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи та відсутність дійсної потреби у спеціальних знаннях при дослідженні та оцінці документальних доказів наявних у матеріалах справи та проведенні розрахунку заборгованості, а відтак, в задоволенні клопотання відповідача про призначення судової експертизи слід відмовити.

Судовою колегією не береться до уваги посилання скаржника на помилковість здійсненого розрахунку суми позову. оскільки, правильність розрахунку відсотків за користування кредитом встановлено судовим рішенням у справі №№2/148 і згідно ст.35 ГПК України даний факт не підлягає повторному доведенню.

Щодо заявленої скаржником в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції заяви про застосування строків позовної давності б/н від 25.01.2016р. судова колегія зазначає, що п.6.8 кредитного договору про відкриття кредитної лінії №545/Кр361 згідно генеральної угоди №545/ГУ6 про співпрацю щодо кредитування від 27.12.2007р. сторони узгодили, що всі спори між сторонами при недосягненні згоди шляхом переговорів передаються на вирішення господарського суду, при цьому строк у межах якого банк може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 років.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Судовий збір за перегляд рішення суду у даній справі в апеляційному порядку покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 13.10.15 у справі № 914/2534/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити у господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.02.2016р.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.