Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

02лютого 2016 року справа № 927/1495/15

Позивач: Селянське-фермерське господарство "Незалежність"
17460, Чернігівська обл., Бобровицький р-н, с. Піски, вул. Леніна, 64
Відповідач: Пісківська сільська рада Бобровицького району, Чернігівської області
17460, Чернігівська обл., Бобровицький р-н, с. Піски, вул. Тичини, 4
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області
14000, м. Чернігів, пр-т Миру, 14
про визнання частково недійсним державного акту.
Суддя В.М. Репех

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1-представник, дов. від 01.11.2015 року;

від відповідача: не з"явився

від третьої особи: не з"явився

В судовому засіданні 02.02.2016р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Селянським фермерським господарством "Незалежність" заявлено позов до Пісківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області про визнання частково недійсним державного акту 1-ЧН № 000038 виданого колективному сільськогосподарському підприємству імені Тичини 11 грудня 1995 року, на площу господарського двору у розмірі 20 гектарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 11.12.1995 року Головою Пісківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області видано колективному сільськогосподарському підприємству імені Тичини державний Акт на право власності на землю серії 1-ЧН № 000038, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Селянське фермерське господарство "Незалежність" 30.04.2015 року придбало у власність будівлі корівники 4-х рядні у відповідності до свідоцтв про право власності на нерухоме майно, які знаходяться за адресою: Чернігівська обл., Бобровицький р-н, с. Піски, вул. Незалежності 1-є та вул. Незалежності 1-е. Під час оформлення земельних ділянок цільовим призначенням для обслуговування вищевказаних нежитлових будівель, стало відомо про неможливість це зробити у зв"язку з тим, що державний акт на право колективної власності на землю не скасовано.

21.01.2016 року через канцелярію суду надійшла заява від Пісківської сільської ради Бобровицького району від 14.01.2016 року № 03-12/11 в якій позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу без участі повноважного представника. В своїй заяві відповідач пояснює те, що СФГ "Незалежність" придбало у власність нерухоме майно на земельних ділянках. Для оформлення договору оренди земельних ділянок за цільовим призначенням для обслуговування нежитлових будівель неможливо, так, як раніше земельні ділянки передались у приватну власність КСП ім.. Тичини. Дане колективне підприємство було визнано банкрутом і припинило свою діяльність.

Сільська рада зацікавлена у визнанні частково недійсним державного акту так як це дасть змогу заключити договір оренди земельної ділянки, а це будуть надходження до сільського бюджету.

01.02.2016 року через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо суті позовних вимог в яких зазначає наступне. Частиною 4 ст. 91 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

Отже, право колективної власності на землю припиняється з моменту внесення запису до єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців про припинення юридичної особи, оскільки вказані землі не перейшли в порядку правонаступництва, так як остання виключає правонаступництво.

Крім того, після завершення процедури ліквідації юридичної особи, така особа, є припиненою, а тому державний акт на право колективної власності на землю не відображає ні фактичного, ні юридичного статусу землеволодіння.

Щодо переведення земель і скасування державного акту, слід зазначити, що державний акт є нікчемним у зв"язку з ліквідацією підприємства.

Справа розглядається на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, та пояснення третьої особи, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі рішення Пісківської сільської ради народних депутатів Бобровицького району Чернігівської області від 29.11.1995 року Колективному сільськогосподарському підприємству ім.Тичини 11.12.1995 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії № 1-ЧН № 000038, згідно якого підприємству передано у колективну власність 2302,3 га землі в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 10.

На запит СФГ "Незалежність" Архівним відділом Бобровицької районної державної адміністрації Чернігівської області була видана архівна довідка вих. № 07-06/30 від 14.01.2016 в якому зазначено, що у 2000 році колективне сільськогосподарське підприємство ім. Тичини перейменовано на СВК "Пісківське", з 2001 року у ТОВ "Пісківське"

У 2012 році ТОВ "Пісківське" було ліквідовано згідно ухвали господарського суду Чернігівської області від 17.04.2012 року № 4/113б/31/11/5.

31.05.2000 року СФГ "Незалежність", згідно договорів купівлі-продажу, придбало у власність нежитлові приміщення (хліви).

Відповідно Свідоцтв про право власності, Селянському (фермерському) господарству "Незалежність" належить нерухоме майно, а саме:

- індексний номер 37053502 від 30.04.2015, будівля, корівник 4-х рядний, розташовану за адресою: Чернігівська обл., Бобровицький р-н, с. Піски, вул. Незалежності 1-є; загальна площа 1557,2 кв. м;

- індексний номер 37050775 від 30.04.2015, будівля, корівник 4-х рядний, розташовану за адресою: Чернігівська обл., Бобровицький р-н, с. Піски, вул. Незалежності 1-е; загальна площа 2101,7 кв. м;

Ці обєкти нерухомості розташовані на земельних ділянках, які знаходяться в межах Пісківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, за межами населеного пункту.

На час видачі КСП ім.Тичини цього Державного акту чинним був Земельний кодекс України від 18.12.1990 (втратив чинність з 01.01.2002)

Згідно ч.1 ст.3 цього Кодексу власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну.

Відповідно до ч. 1 ст.4 цього Кодексу у державній власності перебували всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Отже, у колективну і приватну власність передавалися землі із державної форми власності.

Відповідно до розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 № 5308-VI з 01.01.2013 (з дня набрання чинності цим Законом) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

У державній власності залишаються, зокрема, усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті а пункту 3 цього розділу (п.п. г п. 4 розділу ІІ цього Закону).

Оскільки земельна ділянка, на якій розташовані належні СФГ "Незалежність" обєкти нерухомого майна, фактично знаходиться за межами населеного пункту, вона є земельною ділянкою державної власності.

В п. 2.3 пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин розяснено, що у спорах, повязаних з правом власності або постійного користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування.

Разом з тим, господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акту недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Підставами для визнання акту недійсним, за загальними правилами, є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

У даному випадку рішення Пісківської сільської ради народних депутатів, на підставі якого КСП ім.Тичини було видано Державний акт на право колективної власності на землю, відповідало вимогам чинного на той час законодавства та компетенції сільської ради. Тому, підстави для визнання недійсним державного акту на землю виданого ні підставі цього рішення сільської ради відсутні.

Крім того, акт визнається недійсним з моменту його прийняття.

Таким чином, заявлені позовні вимоги позивачем не можуть бути задоволені.

Згідно статті 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом;

Статтею 30 Земельного кодексу України передбачено, що при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). У разі недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку. Земельні ділянки державної і комунальної власності, які перебували у користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що ліквідуються, включаються до земель запасу або передаються у власність чи користування відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності,і користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 122 Земельного кодексу України розмежовано повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Так, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 6 вересня 2012 року №5245 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» встановлено, що у державній власності залишаються землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про визнання частково недійсним державного акту на право колективної власності на землю є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Нормами ст.ст. 33-34 та 36 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю

Суддя В.М.Репех

Повний текст рішення підписано 04.02.2016 року.

Суддя В.М.Репех