КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2016 р. Справа№ 911/3363/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Сапсай А.П.

від відповідача: Западнюк М.А.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу господарського суду Київської області від 09.12.2015р. у справі №911/3363/14 (суддя Христенко О.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Лігена»

про стягнення 4139280,02 швейцарських франків та 190778,02 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості в сумі 4139280,02 швейцарських франків, з яких: 3337246,79 швейцарських франків заборгованості по кредиту, 443563,57 швейцарських франків заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 339570,83 швейцарських франків заборгованості по підвищеним відсоткам за користування кредитом, 18898,83 швейцарських франків заборгованості по комісії, що еквівалентно 56167140,07 грн., та 190778,02 доларів США боргу, з яких: 167080,82 доларів США заборгованості по кредиту, 23697,20 доларів США заборгованості по підвищеним відсоткам за користування кредитом, що еквівалентно 2356108,55 грн., а також 73080,00 грн. судового збору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.12.2015р. заяву Позивача про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погодившись з прийнятою ухвалою Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 09.12.2015р.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на рахунках Відповідача, відкритих у банківських установах відсутні грошові кошти, на які можна накласти арешт в межах стягуваної суми, а також існує імовірність виведення майна та інших активів Відповідача, проте суд не звернув на це уваги та необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви Позивача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 26.01.2016р.

25.01.2016р. Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу Позивача, в якому Відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Позивача.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2007р. між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір №71/07, відповідно до якого Позивач зобов'язався надавати Відповідачу, а Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу строковий кредит в сумі, що дорівнює CHF 3340000,00 швейцарських франків у порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно з п.2.1. договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою №15 від 08.06.2011р.) з метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача Позивачем приймається застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме: комплекс будівлі готелю, загальною площею 618,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Бориспіль, вул. Горького, 53, ринковою вартістю 21218004,00 грн.; будівля 4-поверхового готелю, А-IV, загальною площею 2609,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Бориспіль, вул. Горького, 53, ринковою вартістю 60000000,00 грн.

28.04.2010р. між Позивачем та Відповідачем був укладений кредитний договір №259/10, за умовами якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу, а Відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Позивачу строковий кредит в сумі, що дорівнює 771752,40 доларів США у порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно з п.2.1. договору з метою забезпечення виконання зобов'язань Відповідача Позивачем приймається застава нерухомості (будівлі/споруди/приміщення), а саме: комплекс будівлі готелю, загальною площею 618,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Бориспіль, вул. Горького, 53, ринковою варістю 21218004,00 грн.; будівля 4-поверхового готелю, А-IV, загальною площею 2609,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Бориспіль, вул. Горького, 53, ринковою варістю 60000000,00 грн.

28.04.2010р. задля забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, між Позивачем та Відповідачем були укладені договори іпотеки №MG-01/295/10 та №MG-02/295/10, відповідно до яких в забезпечення передані будівлі готелю площею 618,9 кв.м. та 2609,9 кв.м. за адресою м. Бориспіль, вул. Горького, 53,

У серпні 2014 р. Позивач звернувся до господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення 4139280,02 швейцарських франків та 190778,02 доларів США. В обґрунтування своїх вимог Позивач посилався на порушення Відповідачем умов кредитних договорів в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, виконання яких було забезпечене договорами іпотеки.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2015р. скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. та рішення господарського суду Київської області від 30.10.2014р., а справу №911/3363/14 передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.11.2015р. справу №911/3363/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

18.11.2015р. Позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив до вирішення спору по суті вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить Відповідачу, в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 4139280,02 швейцарських франків та 190778,02 доларів США, а саме: майстерня №270, склад пально-мастильних матеріалів №378, штаб №379, пункт технічного огляду, навіс, котельня №381, огородження, підстанція, киснево-добувне обладнання, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, 53, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 1164104; будівля мийки, загальною площею 396,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, 53, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 24309684; адміністративна будівля, виробничий корпус з деревообробки, операторська, загальною площею 1229,8 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, 53, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 29187593; виставочний павільйон, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, 53, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 30985776; ресторан, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, 53, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 30985926; об'єкт незавершеного будівництва готовністю 11%, загальною площею 519,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Горького, Толстого, 1, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 17611289.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.12.2015р. заяву Позивача про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення.

В обґрунтування ухвали місцевий суд зазначив, що припущення Позивача про ухилення Відповідач від виконання рішення суду в даній справі не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Таким чином, останнім не доведено, що майно та грошові кошти, які є у Відповідача на момент прийняття рішення у справі №911/3363/14, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а тому заява Позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладанням арешту на грошові суми, що належать відповідачу, забороною відповідачеві вчиняти певні дії. Про забезпечення позову виноситься ухвала. Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову заходами, не передбаченими цим Кодексом.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Виходячи з аналізу вказаних норм та правоположень при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування своєї заяви про вжиття заходів забезпечення позову, як і апеляційної скарги, Позивач посилався на відсутність грошових коштів на рахунках Відповідача та невиконання рішення господарського суду Київської області від 30.10.2014р. у справі №911/3363/14 Відповідачем.

В ухвалі про відмову у забезпеченні позову, місцевий суд зазначив що, самі лише припущення Позивача без посилання на конкретні обставини та документальне їх підтвердження не можуть бути підставою для вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, Позивачем у поданій апеляційній скарзі також не зазначено, якими саме доказами підтверджується наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову (які конкретні дії Відповідачем вчинялись на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з Позивачем тощо).

Поданою Позивачем заявою про забезпечення позову при долучених у додатках до заяви документах, не підтверджено наявності обставин, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів, Позивачем у клопотанні не було наведено суду належних доказів, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам Позивача до вирішення спору по суті.

Разом із тим, посилання на невиконання рішення суду Відповідачем також не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки постановою Вищого господарського суду України від 20.10.2015р. скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. та рішення господарського суду Київської області від 30.10.2014р., а справу №911/3363/14 передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у Відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували, що без вжиття відповідних заходів до забезпечення позову Відповідач може уникнути виконання рішення суду, а місцевим судом правильно відзначено, що Позивачем не подано належних доказів на підтвердження заявлених у заяві вимог.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу господарського суду Київської області від 09.12.2015р. у справі №911/3363/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 09.12.2015р. у справі №911/3363/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 01.02.2016р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

Г.В. Корсакова