ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2016 р. Справа № 911/5111/15

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/5111/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія», м. Бровари

про стягнення 6 171 605,32 грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1М - довіреність № 14-72 від 05.06.2015, головний

юрисконсульт відділу претензійно-позовної роботи;

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 01-37 від 06.01.2016, юрисконсульт з

претензійної роботи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» про стягнення 6 171 605,32 грн., які складаються з: 3 527 198,80 грн. інфляційних, 376 342,56 грн. 3% річних та 2 268 063,96 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу № 2214/14-ТЕ-17 від 17.01.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.11.2015 було порушено провадження у справі № 911/5111/15 та призначено до розгляду на 16.12.2015.

В судовому засіданні 16.12.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 16.12.2015 не з`явився, проте через канцелярію суду надав клопотання вих. № 01-2893 від 15.12.2015 про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.12.2015 розгляд справи було відкладено на 11.01.2016.

Через канцелярію суду (вх. № суду 30629/15 від 25.12.2015) відповідач надав відзив вих. № 01-2944 від 24.12.2015 на позовну заяву, в якому проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, а саме, що постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30 було затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялися, транспортувалися і постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування. Згідно з п. 6 зазначеного Порядку обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню, і фактичними нарахуваннями згідно із затвердженими для населення тарифами.

Відповідач зазначає, що на виконання вказаного Порядку було укладено договори про організацію взаєморозрахунків № 707/30 від 09.10.2014, № 946/30 від 30.10.2014, № 1468/30 від 16.12.2014, № 1373/30 від 12.12.2014, № 1543/30 від 19.12.2014, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30. Пунктом 8 зазначених договорів передбачено, що відповідач перераховує на рахунок позивача кошти, а саме: в сумі 5 162 434,43 грн. (договір № 707/30 від 09.10.2014), в сумі 2 797 073,84 грн. (договір № 946/30 від 30.10.2014), в сумі 5 000 000,00 грн. (договір № 1468/30 від 16.12.2014), в сумі 11 390 054,31 грн. (договір № 1373/30 від 12.12.2014), в сумі 57 570,00 грн. (договір № 1543/30 від 19.12.2014) для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з Договором купівлі-продажу природного газу № 2214/14-ТЕ-17 від 17.01.2014 за 2014 рік.

На переконання відповідача, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків № 707/30 від 09.10.2014, № 946/30 від 30.10.2014, № 1468/30 від 16.12.2014, № 1373/30 від 12.12.2014, № 1543/30 від 19.12.2014, відповідач та позивач змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу № 2214/14-ТЕ-17 від 17.01.2014, у зв'язку з чим для застосування в цій частині наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи.

У зв`язку із хворобою судді Христенко О.О. судове засідання призначене на 11.01.2016 об 11 год. 20 хв. не відбулося, розгляд справи було призначено на 27.01.2016, про що було повідомлено сторони ухвалою суду від 18.01.2016.

В судовому засіданні 27.01.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

17 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець, надалі - позивач) та Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (покупець, надалі - відповідач) було укладено Договір № 2214/14-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язується передати у власність відповідача у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз України», а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору позивач передає відповідачу з 01.01.2014 по 31.12.2014 року газ в обсязі до 48 170,96 тис. куб.м.

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, відповідач зобов'язується надати позивачу підписані та скріплені печатками відповідача та газотранспортного підприємства 3 примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Позивач не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути відповідачу та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.2 Договору передбачена ціна за 1 000 куб.м природного газу з урахуванням ПДВ 1 091,00 грн.

У відповідності з умовами п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 11 Договору передбачено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2014 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору № 2214/-ТЕ-17 від 17.01.2014 позивачем було поставлено відповідачу природний газ на суму 43 863 372,66 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2014 за газ спожитий у січні 2014 року на суму 9 399 558,51 грн., від 28.02.2014 за газ спожитий у лютому 2014 року на суму 7 622 645,50 грн., від 31.03.2014 за газ спожитий у березні 2014 року на суму 6 462 458,64 грн., від 30.04.2014 за газ спожитий у квітні 2014 року на суму 2 547 441,36 грн., від 31.05.2014 за газ спожитий у травні 2014 року на суму 1 570 517,64 грн., від 30.06.2014 за газ спожитий у червні 2014 року на суму 36 402,30 грн., від 31.08.2014 за газ спожитий у серпні 2014 року на суму 513 223,42 грн., від 31.10.2014 за газ спожитий у жовтні 2014 року на суму 2 034 191,76 грн., від 30.11.2014 за газ спожитий у листопаді 2014 року на суму 6 308 494,09 грн., від 31.12.2014 за газ спожитий у грудні 2014 року на суму 7 368 439,44 грн., підписаними повноважними представниками сторін і газорозподільної організації та скріпленими їх печатками.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, станом на час звернення з позовом до суду відповідач повністю оплатив вартість отриманого природного газу. Разом з тим, відповідач свої грошові зобов'язання виконував з систематичним порушенням строків оплати, встановлених Договором, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 3 527 198,80 грн. інфляційних, 376 342,56 грн. 3% річних та 2 268 063,96 грн. пені.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки, за яким, відповідно до ч. 1 статті 265 ГК України, одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні приписи містить ст. 712 ЦК України.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692 ЦК України відносить обов'язок оплати товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на час звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем за Договором відсутня.

Відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» передбачено перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування.

На виконання зазначеної норми Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова від 29.01.2014 № 30, якою було затверджено Порядок та умови надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

У відповідності до п. 6 вказаного Порядку обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню і фактичними нарахуваннями згідно із затвердженими для населення тарифами.

Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості, у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області, Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Броварської міської ради, управлінням Житлово-комунального господарства Броварської міської ради, КП "Броваритепловодоенергія" (відповідач) та НАК "Нафтогаз України" (позивач) укладено договори № 707/30 від 09.10.2014, № 946/30 від 30.10.2014, № 1468/30 від 16.12.2014, № 1373/30 від 12.12.2014, № 1543/30 від 19.12.2014 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30.

Даними договорами сторони визначили порядок проведення взаєморозрахунків, зокрема те, що відповідно до п.п. 2, 8 погоджено перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору, в тому числі для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік в сумі 24 407 132,58 грн. за Договором № 2214/14-ТЕ-17 від 17.01.2014.

Підпунктом 2 п. 11 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони домовились не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості за Договором № 2214/14-ТЕ-17, а в п. 16 встановили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Платіжними дорученнями № 17 від 14.10.2014 на суму 5 162 434,43 грн., № 21 від 03.11.2014 на суму 2 797 073,84 грн., № 25 від 18.12.2014 на суму 5 000 000,00 грн., № 24 від 18.12.2014 на суму 11 390 054,31 грн., № 37 від 26.12.2014 на суму 57 570,00 грн. відповідачем було перераховано позивачу підтверджені договорами про організацію взаєморозрахунків суми заборгованості всього в розмірі 24 407 132,58 грн. за поставлений у 2014 році згідно Договору № 2214/14-ТЕ-17 від 17.01.2014 природний газ, внаслідок чого заборгованість за вказаним Договором купівлі-продажу природного газу була повністю погашена.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних внаслідок порушення відповідачем строків виконання грошового зобов'язання за Договором купівлі-продажу природного газу № 2214/14-ТЕ-17 від 17.01.2014, нарахованих позивачем з урахуванням ст. 625 ЦК України.

Однак, умовами договорів про організацію взаєморозрахунків передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору купівлі-продажу, тому що уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу.

При цьому, ці договори не передбачали можливості існування між сторонами інших грошових зобов'язань і підстав для інших грошових вимог, а тому враховуючи повне погашення заборгованості відповідача за договором купівлі-продажу природного газу № 2214/14-ТЕ-17 від 17.01.2014 за рахунок коштів субвенції з державного бюджету відбулось у порядку та строки, передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків, а тому для застосування санкцій, визначених умовами договору купівлі-продажу, а також наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, визначених договором про організацію взаєморозрахунків.

Крім того, сторони п. 17 договорів про організацію взаєморозрахунків засвідчили, що після виконання договорів вони не матимуть одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 09.09.2014 у справах № 5011-35/1533-2021-19/522-2012, № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 07.10.2015 у справі № 924/406/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 32-35, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено: 04.02.2016.

Суддя О.О. Христенко