РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/32213/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного автотранспортного підприємства експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України
до проСпоживчого товариства «Корал» стягнення заборгованості у розмірі 31 134 грн. 28 коп.
Представники:

від Позивача: Ніколенко М.Б. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Державне автотранспортне підприємство експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Споживчого товариства «Корал» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 31 134 грн. 28 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 19.07.2013 року між Державним автотранспортним підприємством експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України (Орендодавець) та Споживчим товариством «Корал» (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств №760, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендодавець прийняв в строкове платне користування нерухоме державне майно: частину навісу КПП з ямою, площею 53 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. В. Степанченка, 5, що перебуває на балансі ДАТП НАН України, вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 31.05.2013 р. і становить 111 459 грн. Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконував умови Договору в частині сплати орендних платежів за квітень 2015 року - листопад 2015 року внаслідок чого утворилась заборгованість перед Державним автотранспортним підприємством експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України в розмірі 23 765 грн. 64 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Споживчого товариства «Корал» пеню у розмірі 6 180 грн. 36 коп. та штраф у розмірі 1 188 грн. 28 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.12.2015 р. порушено провадження у справі № 910/32213/15, судове засідання призначено на 14.01.2016 р.

14.01.2016 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 25.12.2015 року не виконав.

В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 25.12.2015 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача здійснити обґрунтований розрахунок пені із зазначенням періоду початку прострочки Споживчого товариства "Корал" та закінчення такого нарахування за кожний період окремо.

2) Відповідача надати докази на підтвердження погашення заборгованості в розмірі 23 765,64 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.01.2016 року відкладено розгляд справи на 10.02.2016 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

21.01.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшов розрахунок пені та штрафу.

08.02.2016 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23 765 грн. 64 коп., пеню у розмірі 3 187 грн. 75 коп. та штраф у розмірі 1 188 грн. 28 коп.

В судовому засіданні 10 лютого 2016 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року у справі № 910/32213/15, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Споживчого товариства «Корал» є 04128, м.Київ, ВУЛ. АКАДЕМІКА ТУПОЛЄВА, будинок 17.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/32313/15 направлялись на адресу Споживчого товариства «Корал», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, розглянувши заяву Позивача від 08.02.2016 року зменшення розміру позовних вимог, якою просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23 765 грн. 64 коп., пеню у розмірі 3 187 грн. 75 коп. та штраф у розмірі 1 188 грн. 28 коп., ззаначаєх наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Державного автотранспортного підприємства експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України до розгляду.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 лютого 2016 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

19.07.2013 року між Державним автотранспортним підприємством експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України (Орендодавець) та Споживчим товариством «Корал» (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств №760, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендодавець прийняв в строкове платне користування нерухоме державне майно: частину навісу КПП з ямою, площею 53 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. В. Степанченка, 5, що перебуває на балансі ДАТП НАН України, вартість якого визначена відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 31.05.2013 р. і становить 111 459 грн.

Відповідно до п.2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акту приймання - передачі майна.

Згідно з п.3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.95 №786 із змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - липень 2013 року 1394 грн. 76 коп. Крім орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю по розрахункам Орендодавця: відшкодування податку на землю, витрати на утримання прилеглої території, інші витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. (п.3.3 Договору)

Згідно з п.3.4 Договору орендна плата перераховується відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування майном щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь балансоутримувача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.3.7 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

Цей Договір укладено строком на 2 роки 6 місяців і діє з 01.07.2013 р. до 31.12.2015 р. включно. (п.10.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств №760 від 19.07.2013 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове платне користування нерухоме державне майно: частину навісу КПП з ямою, площею 53 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. В. Степанченка, 5, що перебуває на балансі ДАТП НАН України, що підтверджується Актом прийому - передачі від 01.07.2013 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач неналежним чином виконував умови Договору в частині сплати орендних платежів за квітень 2015 року - листопад 2015 року внаслідок чого утворилась заборгованість перед Державним автотранспортним підприємством експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України в розмірі 23 765 грн. 64 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Споживчого товариства «Корал» пеню у розмірі 3 187 грн. 75 коп. та штраф у розмірі 1 188 грн. 28 коп. з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 08.02.2016 року, яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Державного автотранспортного підприємства експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств №760 від 19.07.2013 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств №760 від 19.07.2013 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв в строкове платне користування нерухоме державне майно: частину навісу КПП з ямою, площею 53 кв.м., розміщене за адресою: м. Київ, вул. В. Степанченка, 5, що перебуває на балансі ДАТП НАН України, що підтверджується Актом прийому - передачі від 01.07.2013 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Крім того, на виконання умов Договору оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств №760 від 19.07.2013 року Позивачем були виставлені Відповідачу рахунки на оплату №378 від 29.04.2015 р. на суму 2 671 грн. 12 коп., №468 від 28.05.2015 р. на суму 2 957 грн. 42 коп., №556 від 26.06.2015 р. на суму 3 018 грн. 97 коп., №648 від 30.07.2015 р. на суму 3 030 грн. 41 коп., №812 від 31.08.2015 р. на суму 3 001 грн. 70 коп., №864 від 29.09.2015 р. на суму 2 978 грн. 96 коп., №986 від 30.10.2015 р. на суму 3 043 грн. 81 коп., №1098 від 30.11.2015 р. на суму 3 063 грн. 25 коп., а загалом на суму в розмірі 23 765 грн. 64 коп.

Згідно з п.3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.95 №786 із змінами і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - липень 2013 року 1394 грн. 76 коп. Крім орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю по розрахункам Орендодавця: відшкодування податку на землю, витрати на утримання прилеглої території, інші витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. (п.3.3 Договору)

Згідно з п.3.4 Договору орендна плата перераховується відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування майном щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Державним автотранспортним підприємством експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України по орендній платі за Договором оренди нерухомого майна, що знаходиться на балансі НАН України та віднесених до її відання установ, організацій та підприємств №760 від 19.07.2013 року в розмірі 23 765 грн. 64 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 23 765 грн. 64 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 08.02.2016 року, яка прийнята Судом до розгляду просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 11.05.2015 р. по 30.11.2015 р. у розмірі 3 187 грн. 75 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь балансоутримувача відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання за період з 11.05.2015 р. по 30.11.2015 р. у розмірі 3 187 грн. 75 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення періоду початку прострочки Відповідача, оскільки відповідно до п. 3.4 Договору орендна плата перераховується відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування майном щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця. Наприклад, орендна плата за квітень 2015 року повинна була перерахована Відповідачем у строк до 10.04.2015 року, а прострочка починається саме з 11.04.2015 року, а не з 11.05.2015 року, як помилково вважає Позивач з посиланням на виставлені рахунки - фактури. Крім того, при здійсненні розрахунку пені Позивач не врахував норми частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, за якою нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, за період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 11.05.2015 року по 30.11.2015 року до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня лише в розмірі 2 983 грн. 95 коп.

Також Позивачем заявлена вимога про стягнення з Відповідача штрафу відповідно до п.3.7 Договору у розмірі 1 188 грн. 28 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3.7 Договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

За таких підстав, Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з Відповідача 5% штрафу в розмірі 1 188 грн. 28 коп.

Таким чином, зі Споживчого товариства «Корал» на користь Державного автотранспортного підприємства експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України підлягає стягненню заборгованість у розмірі 23 765 грн. 64 коп., пеня у розмірі 2 983 грн. 95 коп. та штраф у розмірі 1 188 грн. 28 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно заявлених позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Державного автотранспортного підприємства експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України - задовольнити частково.

2. Стягнути з Споживчого товариства «Корал» (04128, м.Київ, ВУЛ. АКАДЕМІКА ТУПОЛЄВА, будинок 17, Ідентифікаційний код юридичної особи 32733490) на користь Державного автотранспортного підприємства експедиційних та спеціальних автомобілів Національної Академії Наук України (03142, м.Київ, ВУЛ. В. СТЕПАНЧЕНКА, будинок 5, Ідентифікаційний код юридичної особи 05417511) заборгованість у розмірі 23 765 (двадцять три тисячі сімсот шістдесят п'ять) грн. 64 (шістдесят чотири) коп., пеню у розмірі 2 983 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят три) грн. 95 (дев'яносто п'ять) коп., штраф у розмірі 1 188 (одна тисяча сто вісімдесят вісім) грн. 28 (двадцять вісім) коп. та судовий збір у розмірі 1 209 (одна тисяча двісті дев'ять) грн. 18 (вісімнадцять) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 лютого 2016 року.

Суддя О.В. Чинчин