донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

02.02.2016 справа №905/1662/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.)
у справі№905/1662/15 (суддя Подколзіна Л.Д.)
за позовомПриватного акціонерного товариства «Берті», м.Бердянськ Запорізької області
до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м.Маріуполь Донецької області
простягнення 66536,23грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Берті», м.Бердянськ Запорізької області, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м.Маріуполь Донецької області про стягнення 66536,23грн., що складається з основного боргу у сумі 36854,39грн., інфляційних у сумі 27700,79 грн., 3% річних у сумі 1981,05 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Берті» задоволено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що на виконання умов договору №138АЭСсн від 01.06.2012р. позивач поставив, а відповідач прийняв продукцію за видатковою накладною №РН-0000762 від 01.11.2013р. на загальну суму 97650,00грн. У звязку із частковим виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого товару, за ним утворилась заборгованість у сумі 36854,39грн., яка і була стягнута судом. У звязку з простроченням по оплаті поставленого товару, судом задоволено позовні вимоги стосовно стягнення інфляційних та 3% річних.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15, в якій просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Рішення прийнято судом за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи. Так, скаржник зазначає, що суд першої інстанції залишив без уваги ненадання позивачем належних доказів направлення на адресу відповідача рахунку-фактури, у звязку з чим твердження стосовно настання строку оплати за поставлений товар є необгрунтованим. Отже, відсутні підстави для стягнення основного боргу і, відповідно, інфляційних і 3% річних, оскільки прострочення по оплаті відсутнє.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про відстрочення сплати судового збору, прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 02.02.2016р.

Представники сторін у судове засідання 02.02.2016р. не зявилися.

Представник позивача про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористався, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

На електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів та про відкладення розгляду справи. Проте зазначене клопотання не обґрунтоване та не підтверджене жодними доказами. Крім того, явка представників сторін ухвалою суду від 21.12.2015р. не визнавалась обовязковою. У звязку з наведеним, колегія суддів відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання відповідача.

Разом з тим, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

01.06.2012р. між Приватним акціонерним товариством «Берті» (далі - постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Азовелектросталь» (далі - покупець) укладено договір №138АЭСсн (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору постачальник зобовязується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості відповідно специфікації №1 (додаток №1), яка є невідємною частиною цього договору.

Приймання товару по якості здійснюється у відповідності до Іструкції "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю» П-7, затвердженою Постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 25.04.1966р. зі змінами та доповненнями. Приймання товару за кількістю здійснюється у відповідності з Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю" П-6, затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 15.06.1965р. зі змінами та доповненнями (п.3.6).

Відповідно до п.4.2 договору постачальник зобовязаний надати покупцю до початку приймання товару (партії товару), але не пізніше 36-ти годин з моменту відвантаження оригінали наступних документів: сертифікат або паспорт якості виробника (у випадку, якщо постачальник не є виробником) 1 екземпляр на партію товару; видаткову накладну; податкову накладну (яка повинна бути зареєстрована в Єдиному реєстрі відповідно ПКУ, підтвердженням чого є квитанція в електронному вигляді в текстовому форматі).

Згідно з п.5.1 поставка товару здійснюється протягом 20-ти календарних днів з моменту надходження 100% передоплати.

Пунктом 5.2 передбачено, що за домовленістю сторін допускається дострокова поставка товару. За умовами п.6.2 договору загальна сума договору складає 429030,00грн., в тому числі ПДВ 20% - 71505,00грн.

Оплата буде здійснюватися у національній валюті України протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури. Умови оплати - 100% передоплати (п.7.1, 7.2).

В п.12.1 договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2013р.

Сторонами до договору підписана специфікація №1 від 01.06.2012р., якою сторони погодили поставку продукції із зазначенням її найменування, кількісних та якісних показників, ціни та розміру оплати.

30.12.2013р. сторонами укладено Додаткову угоду №1 до договору №138АЭСсн від 01.06.2012р., якою сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2014р.

Специфікація, договір та додаткова угода підписані двома сторонами без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору №138АЭСсн від 01.06.2012р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача товар на загальну суму 427986,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №РН-0000476 від 24.07.2013р. на суму 111600,00грн.; №РН-0000526 від 08.08.2013р. на суму 55800,00грн.; №РН-0000705 від 11.10.2013р. на суму 29016,00грн.; №РН-0000727 від 18.10.2013р. на суму 133920,00грн.; №РН-0000762 від 01.11.2013р. на суму 97650,00грн.

Підставою для звернення з позовом стало неналежне виконання відповідачем обовязків по оплаті товару, поставленого згідно видаткової накладної №РН-0000762 від 01.11.2013р.

Судовою колегією встановлено, що видаткова накладна №РН-0000762 від 01.11.2013р. на суму 97650,00грн. підписана представником відповідача без жодних зауважень та містить всі необхідні відомості про продукцію. Відпуск товару представнику покупця за занчаено. Видатковою накладною здійснювався на підставі довіреності №3756 від 30.10.2013р., наявної в матеріалах справи,

Скаржник посилається на те, що факт оплати товару не настав, оскільки позивачем не було виставлено рахунку-фактури. З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

За умовами п.7.1 договору оплата буде здійснюватися у національній валюті України протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури. Разом з тим, пунктом 4.2 договору передбачено, що постачальник зобовязаний надати покупцю до початку приймання товару (партії товару), але не пізніше 36-ти годин з моменту відвантаження оригінали документів, в т.ч. видаткову накладну.

Як вбачається з матеріалів справи, в пункті 3.6 договору сторони погодили, що прийом покупцем товару за кількістю здійснюється у відповідності з Інструкцією "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю", затвердженої Постановою Держарбітражу при ОСОБА_4 СРСР від 15.06.1965 р. №П-6 (далі Інструкція №П-6).

В п.12 Інструкції №П-6 визначено, що приймання продукції за кількістю проводиться по транспортним та супровідним документам відправника, і в разі відсутності товаросупровідних документів складається акт, в якому вказується, які документи відсутні.

Таким чином, не складення відповідачем за відповідною поставкою згідно з вимогами Інструкції акта про відсутність товаросупровідних документів є підтвердженням надання позивачем відповідних документів. Аналогічна позиція міститься в Постанові Вищого господарського суду України від 26.01.2015р. по справі №908/2536/14.

Разом з тим, факт отримання відповідачем товару підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №РН-0000762 від 01.11.2013р. на суму 97650,00грн.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, видаткова накладна у разі належного її оформлення та відповідності вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним обліковим документом, який фіксує та підтверджує господарську операцію і є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Як вбачається з матеріалів справи, видаткова накладна №РН-0000762 від 01.11.2013р. підписана представником покупця за довіреністю №3756 від 30.10.2013р., і, відповідно, є підставою для виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Аналогічна позиція міститься в Постанові Вищого господарського суду України від 18.02.2015р. по справі №910/20628/14.

Зважаючи на положення ст.666, 678, ч.1 ст.688 ЦК України, судова колегія встановила, що фактично відповідач прийняв зазначену продукцію загальною вартістю 97650,00грн., не відмовився від неї, будь-яких письмових заперечень позивачу не направив, доказів того, що вказана продукція ним не отримана та не знаходиться в бухгалтерському обліку, а також актів про відсутність будь-яких товаросупровідних документів суду не надав.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про належне виконання позивачем своїх зобовязань перед відповідачем за договором № №138АЭСсн від 01.06.2012р.

Разом з тим, обовязок по оплаті поставленого товару відповідачем виконано частково. Відповідач 31.10.2013р. здійснив передплату у сумі 51795,61грн., що підтверджується карткою рахунку 361 за жовтень 2013р. Крім того, 18.11.2013р. відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти у сумі 9000,00грн. за поставлений товар, про що свідчить картка рахунку 3610 за 01.06.2013р.-13.08.2015р. несплаченою залишилася сума 36854,39грн.

З урахуванням ч.1 ст.692 ЦК України, та умов договору, відповідач повинен був оплатити товар за видатковою накладною №РН-0000762 від 01.11.2013р. одразу після його прийняття, чого зроблено не було. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором поставки №138АЭСсн від 01.06.2012р., у нього утворилася заборгованість за поставлений товар в сумі 36854,39грн.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконав свої зобовязання щодо оплати отриманого товару, перерахувавши позивачеві лише 60795,61грн.

Доказів погашення заборгованості у сумі 36854,39грн. відповідач не надав. Тому місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за придбаний товар у вказаному розмірі.

У звязку з невиконанням відповідачем грошових зобовязань, позивач нарахував та предявив до стягнення інфляційні у сумі 27700,79 грн. та 3% річних у сумі 1981,05грн.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи п.4.2 та п.7.1 договору, оплату товару по видатковій накладній №РН-0000762 від 01.11.2013р. прострочено з 05.11.2013р.

Приймаючи рішення щодо вимог про стягнення 3% річних, суд першої інстанції правомірно врахував положення статті 625 ЦК України та стягнув 1981,05грн. за вірно визначений позивачем період (05.11.2013р. 20.08.2015р.)

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Берті» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» інфляційних у сумі 27700,79грн. за визначений позивачем період 05.11.2013р. 20.08.2015р., суд визнав обґрунтованим наданий позивачем арифметичний розрахунок інфляційних.

Однак з зазначеним розрахунком колегія суддів не погоджується і вважає, що стягненню підлягають інфляційні в сумі 27571,94грн. за грудень 2013р.-липень 2015р., оскільки визначений в розрахунку період нарахування не відповідає вимогам п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", відповідно до якого розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Крім того, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та ст.ст. 17, 18 Закону України "Про інформацію" використовується та є офіційним індекс, розрахований Державною службою статистики України, який наводиться з одним десятковим знаком після коми.

Керуючись ст..104 ГПК України, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області підлягає скасуванню в частині стягнення інфляційних у сумі 128,85грн., а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2015р. (згідно поштового штемпеля, наявного на конверті, в якому надійшла позовна заява) Приватне акціонерне товариство «Берті» звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення 66536,23грн. Ухвалою господарського суду Донецької області від 28.08.2015р. позовна заява була прийнята до розгляду.

Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення з позовною заявою, сплаті підлягало 2% ціни позову за вимоги майнового характеру, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно зі ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015р.» мінімальна заробітна плата у 2015р. у місячному розмірі з 1 січня становила 1218грн. Таким чином,судовий збір, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви становив 1827,00грн. Однак, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1330,72грн., що є меншим від визначеного законом розміру, а відтак підлягає додатково сплаті у державний бюджет різниця у сумі 496,28грн.

Виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату звернення з апеляційною скаргою (09.12.2015р. згідно поштового штемпеля, наявного на конверті, в якому надійшла апеляційна скарга) судовий збір за звернення з апеляційною скаргою мав бути сплачений в розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Отже, за подання апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь» мало сплатити судовий збір у розмірі 2009,70грн.

Приймаючи до провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 21.12.2015р. було відстрочено сплату судового збору.

До дати, визначеної ухвалою суду, Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь» не надало доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до п.3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо строк (строки), на який судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

У звязку з цим судова колегія дійшла висновку про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2009,70грн. в дохід державного бюджету України.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги покладаються пропорційно розміру задоволених вимог (з урахування стягнення сум до державного бюджету України).

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15 скасувати в частині стягнення інфляційних у сумі 128,85грн. Прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Абзац перший та другий резолютивної частини рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15 викласти в наступній редакції:

«Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Берті», м.Бердянськ Запорізької області до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», м.Маріуполь Донецької області про стягнення 66536,23грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь», (87535,Донецька область, м.Маріуполь, вул.Машинобудівна, 1, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Берті» (71111, Запорізька область, м.Бердянськ, вул.Франка-Новоросійська, 2/40, ), основний борг у сумі 36854,39грн., інфляційні у сумі 27571,94грн., 3% річних у сумі 1981,05 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1823,46грн.»

Резолютивну частину рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15 доповнити абзацом третім:

« В задоволенні позовних вимог про стягнення 128,85грн. інфляційних відмовити»

Резолютивну частину рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15 доповнити абзацом четвертим:

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Берті» (71111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Франка-Новоросійська, 2/40, ) в дохід державного бюджету України 496,28грн.судового збору за подання позовної заяви».

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 26.10.2015р. (повний текст підписано 02.11.2015р.) у справі №905/1662/15 залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535,Донецька область, м.Маріуполь, вул.Машинобудівна, 1, ) в дохід державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2009,70грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Берті» (71111, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Франка-Новоросійська, 2/40, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535,Донецька область, м. Маріуполь, вул. Машинобудівна, 1, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3,89грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді К.І. Бойченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 до справи; 1 ГСДО; 1 - ДАГС