ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 лютого 2016 р. Справа № 918/1314/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Управління майновим комплексом"

до відповідача ОСОБА_1 управління юстиції в Рівненській області (Управління юстиції в Рівненському районі)

про стягнення витрат на експлуатаційні послуги в сумі 3 476 грн. 06 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : ОСОБА_2 (довіреність №182 від 30.10.2015р.).

Від відповідача : ОСОБА_3 (довіреність №09-16/1369 від 13.07.2015р.).

Суть спору: Комунальне підприємство "Управління майновим комплексом" звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 управління юстиції в Рівненській області (Управління юстиції в Рівненському районі) про стягнення витрат на експлуатаційні послуги на суму 3 080 грн. 94 коп. та 395 грн. 12 коп. пені

Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 01.09.2011р. Комунальним підприємством "Управління майновим комплексом" та ОСОБА_1 управлінням юстиції в Рівненській області (Управління юстиції в Рівненському районі) було укладено договір №87-ЕКП на відшкодування наданих комунальних, експлуатаційних та послуг з охорони приміщення, у відповідності до умов якого позивач надає комунальні (забезпечення водопостачання та водовідведення, тепло - та електропостачання, зовнішнє освітлення прибудинкової території), та експлуатаційні послуги (санітарно-технічне обслуговування - прибирання орендованих приміщень, обслуговування внутрішньо будинкових мереж - експлуатація сантехнічного та іншого обладнання), здійснює охорону приміщення в орендованому споживачем приміщенні за адресою м. Рівне, вул. П.Могили, 22Б, на 2-му поверсі, площею 42,56 кв.м. (площа кабінетів 33,3 кв.м., площа місць загального користування 9,26 кв.м.), а споживач своєчасно оплачує ці послуги на підставі отриманого від виконавця рахунку (або акту виконаних робіт) у строк та на умовах передбачених договором. Однак, як вказує позивач, відповідач за надані експлуатаційні послуги належного розрахунку не провів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість на суму 3 080 грн. 94 коп.

Ухвалою суду від 24.11.2015р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд справи призначено до слухання на 03.12.2015р.

В судовому засіданні 03.12.2015р. оголошувалась перерва до 24.12.2015р.

В судовому засіданні 24.12.2015р. оголошувалась перерва до 12.01.2016р.

12.01.2016р. представник відповідача, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав заперечення на позов, в якому заперечив проти позовних вимог. Вказав, що договір №87-ЕПК від 01.09.2011р. укладено за відсутності відповідних бюджетних асигнувань на оплату послуг на 2013 та 2014 роки. Зазначив, що відповідачем, як розпорядником бюджетних коштів, реєстрація фінансового зобовязання не здійснювалось, тому правовідносини, що виникли на підставі вказаного договору не вважаються бюджетними зобовязаннями в розумінні Бюджетного кодексу України, а тому не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів.

За клопотанням відповідача в порядку ст. 69 ГПК України ухвалою суду від 12.01.2016р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

В судовому засіданні 12.01.2016р. оголошувалась перерва до 04.02.2016р.

В судовому засіданні 04.02.2016р.оголошувалась перерва до 08.02.2016р.

В судовому засіданні 08.02.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав вказаних у позовній заяві, у свою чергу, представник відповідача заперечив позовні вимоги за підстав вказаних у запереченні на позов.

Суд вбачає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції "Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України" № 115/5 від 30.01.2015р. головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі перейменовано на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

При цьому суд зазначає, та аналогічна позиція міститься у п.1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 (із змінами та доповненнями), що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Правових підстав для вчинення господарським судом процесуальної дії, зазначеної в ч.3 ст.25 ГПК України, судом не встановлено.

01.09.2011р. ОСОБА_1 управління юстиції у Рівненській області (Управління юстиції Рівненському районі) в особі начальника управління ОСОБА_4, що діяв відповідно до Положення (Споживач) та Комунальним підприємством "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради, в особі директора підприємства ОСОБА_5, що діяв на підставі Статуту (Виконавець) укладено договір № 87-ЕКП на відшкодування наданих комунальних, експлуатаційних послуг та послуг з охорони приміщення (надалі Договір; а.с. 7-10).

Умовами п. 1.1. договору визначено, що виконавець надає комунальні (забезпечення водопостачання та водовідведення, тепло - та електропостачання, зовнішнє освітлення прибудинкової території), та експлуатаційні послуги (санітарно-технічне обслуговування - прибирання орендованих приміщень, обслуговування внутрішньо будинкових мереж - експлуатація сантехнічного та іншого обладнання), здійснює охорону приміщення (далі - послуги) в орендованому споживачем приміщенні за адресою м. Рівне, вул. П.Могили, 22Б, на 2-му поверсі, площею 42,56 кв.м. (площа кабінетів 33,3 кв.м., площа місць загального користування 9,26 кв.м.), а споживач своєчасно оплачує ці послуги на підставі отриманого від виконавця рахунку (або акту виконаних робіт) у строк та на умовах передбачених Договором.

Згідно п. 2.1. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 2.3. договору, розмір оплати за наданні експлуатаційні послуги і охорону приміщень встановлюється згідно розрахунку по видах наданих послуг, який є невід'ємною частиною договору.

За умовами пункту 2.4. договору, платежі за експлуатаційні послуги і охорону приміщень вносяться не пізніше 5 числа місяця, що настає за розрахунковим, або не пізніше 3-х банківських днів з дня отримання рахунку до оплати, наданого Виконавцем.

Пунктом 2.6. договору визначено, що плата за послуги вноситься шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця або в касу на підставі отриманого від Виконавця рахунку або акту виконаних робіт.

Згідно п.2.7. договору, за несвоєчасне внесення плати споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування штрафної санкції за прострочення виконання зобов'язання виконавець припиняє через два роки і шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Цей договір укладається строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 01.09.2011р. (п.7.1. договору).

За умовами п. 7.8. договору, додатки до цього договору є його невід'ємною частиною.

Додатком №1 до договору №87-ЕКП від 01.09.2011р. "попередній розрахунок витрат на відшкодування експлуатаційних, комунальних послуг та послуг з охорони приміщення з 01.09.2011р." сторони встановили розмір оплати за надані експлуатаційні послуги по видах наданих послуг (а.с. 11).

01.08.2014р. між ОСОБА_1 управління юстиції у Рівненській області (Управління юстиції у Рівненському районі) в особі начальника управління ОСОБА_4, що діяв відповідно до Положення та Комунальним підприємством "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради, в особі директора підприємства ОСОБА_6, що діяв на підставі Статуту укладено додаткову угоду до договору на відшкодування наданих комунальних, експлуатаційних послуг та послуг з охорони приміщення № 87-ЕКП, у відповідності до умов якої договір на відшкодування наданих комунальних, експлуатаційних послуг та послуг з охорони приміщення № 87-ЕКП від 01.09.2011р. пролонговується на тих самих умовах. Строк дії договору на відшкодування наданих комунальних, експлуатаційних послуг та послуг з охорони приміщення № 87-ЕКП від 01.09.2011р. продовжено на 2 роки 11 місяців, що діє з 01 серпня 2014 року по 01 липня 2017 року (а.с. 33).

Договір та додаткову угоду підписано уповноваженими представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

Вбачається, що на виконання умов договору, позивачем були надані відповідачу передбачені договором послуги на загальну суму 3 080 грн. 94 коп., що стверджується наявним в матеріалах справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №87/03-2оп від 20.03.2014р., №87/09-2оп від 22.09.2014р., №87/10-2оп від 23.10.2014р., №87/11-2 від 07.11.2014р., № 87/11-2оп від 07.11.2014р., №87/12-2 від 18.12.2014р. та 387/12-2оп від 18.12.2014р., підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленим їх печатками.(а.с.23-29).

Представником відповідача в судових засіданнях не спростовано факту надання послуг та не заявлено про виявлення недоліків по наданим послугам.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором на відшкодування наданих комунальних, експлуатаційних послуг та послуг з охорони приміщення № 87-ЕКП від 01.09.2011р. свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення умов даного договору.

Відповідач взяті на себе за договором зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг не виконав у повному обсязі. В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем боргу в розмірі 3 080 грн. 94 коп.

Наявність заборгованості підтверджується також актом звірки №1 від 01.09.2015р., виконаної сторонами за 2014 рік (а.с.12).

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті наданих послуг позивачем, відповідно до п. 2.7 договору нараховано відповідачу 395 грн. 12 коп. - пені за період з 31.12.2014р. по 29.10.2015р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Стаття 526 ЦК України, що кореспондується із ст. 193 ГК України встановлюють, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обовязковим для виконання сторонами.(ст.629 ЦК України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.(ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2.4 договору сторони встановили, що платежі за експлуатаційні послуги і охорону приміщень вносяться не пізніше 5 числа місяця, що настає за розрахунковим, або не пізніше 3-х банківських днів з дня отримання рахунку до оплати, наданого виконавцем.

З матеріалів справи вбачається, що послуги фактично надані, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: договором №87-ЕКП від 01.09.2011р. на відшкодування наданих комунальних, експлуатаційних послуг та послуг з охорони приміщення, додатком №1 до договору №87-ЕКП від 01.09.2011р., додатковою угодою від 01.08.2014р., актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №87/03-2оп від 20.03.2014р., №87/09-2оп від 22.09.2014р., №87/10-2оп від 23.10.2014р., №87/11-2 від 07.11.2014р., № 87/11-2оп від 07.11.2014р., №87/12-2 від 18.12.2014р., 387/12-2оп від 18.12.2014р. та актом звіряння №1 від 01.09.2015р.

Окрім того, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за договором, дійсність якого відповідачем не оспорюється.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частині стягнення 3 080 грн. 94 коп. боргу - за наданні експлуатаційні послуги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно звільнення від виконання зобов'язань щодо оплати наданих позивачем послуг у зв'язку із відсутністю бюджетних асигнувань на оплату послуг на 2013-2014 роки та не здійснення реєстрації фінансового зобовязання, судом відхиляються як необґрунтовані, оскільки зазначені обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов'язання.

Крім того, комунальне підприємство "Управління майновим комплексом" не мало і не могло мати можливості перевіряти наявність бюджетних асигнувань на оплату послуг та здійснення реєстрації фінансових зобовязань ОСОБА_1 управління юстиції в Рівненській області (Управління юстиції в Рівненському районі).

При цьому ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України прямо передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Також суд вважає необхідним у даному випадку зазначити, що Верховний Суд України у своїй постанові від 15.05.2012р. у справі №3-28гс12 вказав, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для не проведення розрахунків, оскільки на підставі частини 2 статті 617 ЦК України та частини 2 статті 218 ГК України. Крім того, рішення Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність відповідача та не є підставою для звільнення від відповідальності за порушене зобовязання.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 395 грн. 12 коп. - пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті наданих послуг, відповідно до п. 2.7. договору за період з 31.12.2014р. по 29.10.2015р.

Частина 1 статті 546 ЦК України передбачає, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Субєктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.7. договору визначено, що за несвоєчасне внесення плати споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати, нарахування штрафної санкції за прострочення виконання зобов'язання виконавець припиняє через два роки і шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано. Така умова договору не суперечить вищенаведеним нормам законодавства та узгоджується із свободою договору, встановленою ст.627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 395 грн. 12 коп. Суд погоджується з вірністю зробленого позивачем розрахунку пені.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій, при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пленум Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснив, що вирішуючи, в тому й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідач фінансується за рахунок коштів державного бюджету, а також відсутність відповідних бюджетних асигнувань для оплати вищезазначених послуг, суд вважає вказані обставини винятковими, а відтак зменшує розмір пені на 90 % до 39 грн. 51 коп.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 080 грн. 94 коп. заборгованості за надані експлуатаційні послуги та 39 грн. 51 коп. пені.

Згідно з п. 2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань", судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без врахування зменшення такого розміру.

На відповідача на підставі статті 49 ГПК України покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Рівненській області (Управління юстиції у Рівненському районі) (33028, м. Рівне, вул. Замкова, 22а, ) на користь Комунального підприємства "Управління майновим комплексом" Рівненської районної ради (35350, Рівненська обл., Рівненський р-н, смт. Квасилів, вул. Молодіжна, 12, ) 3 080 грн. 94 коп. - заборгованість за надані експлуатаційні послуги, 39 грн. 51 коп. пені та 1 218 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею "15" лютого 2016р.

Суддя Горплюк А.М.