ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 905/1637/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Воліка І.М., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015
у справі№ 905/1637/15 господарського суду Донецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта-Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс"
простягнення 17 618 674,32 грн.,
за участю представників:
від позивачаОлійник А.О.
від відповідачане з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.10.2015 у справі № 905/1637/15 (суддя Демідова П.В.) відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс" (далі - ТОВ "Агрофірма "Агротіс") до Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" (далі - ПАТ "Дельта-Банк") про внесення змін до кредитного договору № 3.3ДС/02/2013-КЛТ від 20.03.2013 у межах справи № 905/1637/15 на підставі ст. 62 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015 (колегія суддів у складі: М'ясищев А.М. - головуючий, Дучал Н.М., Сгара Е.В.) ухвалу господарського суду Донецької області від 06.10.2015 у справі № 905/1637/15 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 905/1637/15, ТОВ "Агрофірма "Агротіс" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазначену постанову і передати справу на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.01.2016 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Агротіс" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 02.02.2016 о 10 год. 55 хв.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Агрофірма "Агротіс", який надійшов до Вищого господарського суду України 02.02.2016 до початку судового засідання, позивач проти касаційної скарги заперечує і просить суд залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористався.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ "Дельта-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта-Банк" звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ТОВ "Агрофірма "Агротіс" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3.3ДС/02/2013-КЛТ від 20.03.2013 у розмірі 17 618 674,32 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 26.08.2015 за вказаним позовом було порушено провадження у справі за № 905/1637/15 та призначено судове засідання на 23.09.2015.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.09.2015 розгляд справи № 905/1637/15 було відкладено на 13.10.2015.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково, а також має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати зустрічний позов.

Частиною першою статті 60 ГПК України також передбачено, що відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом.

Таким чином, реалізація права відповідача на подання зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом виникає з моменту винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі та закінчується початком розгляду господарським судом справи по суті.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК України), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання (пп. 3.12 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як встановлено апеляційним господарським судом та вбачається з матеріалів справи, згідно з протоколом судового засідання від 23.09.2015 у даній справі (зауваження на який у порядку ст. 811 ГПК України матеріали справи не містять), у судовому засіданні місцевим господарським судом було роз'яснено права та обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22, 78 ГПК України, розпочато розгляд справи по суті, заслухано представника позивача, який підтримав позовні вимоги.

Тобто, до початку розгляду справи по суті (надання позивачем пояснень по суті спору) від відповідача у даній справі зустрічної позовної заяви до суду не надходило.

Натомість зустрічна позовна заява ТОВ "Агрофірма "Агротіс" № 15-265-15 від 01.10.2015) до ПАТ "Дельта-Банк" про внесення змін до кредитного договору № 3.3ДС/02/2013-КЛТ від 20.03.2013 була подана до господарського суду Донецької області 06.10.2015, що встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, колегією суддів касаційної інстанції визнається вірним висновок місцевого та апеляційного господарських судів про те, що вказана зустрічна позовна заява ТОВ "Агрофірма "Агротіс" подана після початку розгляду справи по суті.

У разі подання зустрічного позову після початку розгляду справи по суті суддя відмовляє в його прийнятті на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України як такого, що поданий з порушенням припису ч. 1 ст. 60 ГПК України; при цьому немає значення, з яких причин (поважних чи неповажних) зустрічний позов не було подано до початку такого розгляду. У цьому разі відповідач не позбавлений можливості звернутися з новим позовом у загальному порядку (пп. 3.15 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, правомірно відмовив у прийнятті зустрічної позовної заяви ТОВ "Агрофірма "Агротіс" на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України як такої, що в порушення припису ч. 1 ст. 60 ГПК України подана після початку розгляду справи по суті.

Доводи ТОВ "Агрофірма "Агротіс", викладені в касаційній скарзі, зводяться до того, що апеляційна скарга ТОВ "Агрофірма "Агротіс" на ухвалу господарського суду Донецької області була оформлена та подана відповідно до вимог ГПК України. Разом з тим, місцевим господарським судом, з яким погодився суд апеляційної інстанції, відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви у зв'язку із її поданням після початку розгляду справи по суті. Проте скаржником будь-яких заперечень з цього приводу не наведено.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Твердження скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Водночас, згідно з п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги. У разі перенесення цієї дати (в зв'язку з відкладенням розгляду справи або з інших причин) відповідно може бути продовжено й строк (строки), на які відстрочено або розстрочено сплату судового збору, про що господарським судом зазначається у відповідній ухвалі.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.01.2016 у даній справі відстрочено ТОВ "Агрофірма "Агротіс" сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 905/1637/15 до 02.02.2016.

Скаржником станом на 02.02.2016 таку сплату не здійснено.

Якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення (п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Отже, оскільки строк, на який судом касаційної інстанції було відстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла висновку про те, що з ТОВ "Агрофірма "Агротіс" необхідно стягнути несплачений судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 905/1637/15.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс" залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015 та ухвалу господарського суду Донецької області від 06.10.2015 у справі № 905/1637/15 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Агротіс" (85672, Донецька обл., Мар'їнський район, с. Павлівка, вул. Леніна, 84, код 30228170) в доход Державного бюджету України судовий збір за подання до Вищого господарського суду України касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 905/1637/15 в розмірі 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Доручити господарському суду Донецької області видати наказ на виконання даної постанови.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.М. Волік

С.Р. Шевчук