ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 лютого 2016 р. Справа № 918/25/16

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логістікс"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2"

про стягнення заборгованості в сумі 30 119 грн. 86 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Звольська Н.О. за довіреністю б/н від 04 січня 2016 року;

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 9 лютого 2016 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Логістікс" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якій просить суд стягнути заборгованість в сумі 30 119 грн. 86 коп.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 15 січня 2016 року порушено провадження у справі № 918/25/16, розгляд якої призначено на 26 січня 2016 року.

26 січня 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання від 26 січня 2016 року № 1, в додатках до якого надав частину документів які витребовувались ухвалою суду від 15 січня 2016 року.

Ухвалою суду від 26 січня 2016 року розгляд справи було відкладено на 9 лютого 2016 року.

9 лютого 2016 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав заяву про виправлення описки у позовній заяві, відповідно до якої останній зазначив правильний розмір позовних вимог, а саме: заборгованість в розмірі 26 191 грн. 67 коп., 83 грн. 56 коп. 3% річних, 1 225 грн. 46 коп. пені та 2 619 грн. 17 коп. штрафу.

Вищезазначена заява прийнята судом до розгляду та задоволена.

Представник позивача в судовому засіданні 9 лютого 2016 року підтримав вимоги викладені у позовній заяві з урахуванням заяви про виправлення описки та наполягав на їх задоволенні.

У призначені судові засідання 26 січня 2016 року та 9 лютого 2016 відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що за змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі та про відкладення розгляду справи були надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а саме: АДРЕСА_1. Проте вказані поштові відправлення були повернуті підприємством поштового зв'язку з посиланням на закінчення терміну його зберігання.

Отже, за змістом вищезазначеної норми, відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, крім того, останньому надавалося достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, письмових пояснень та додаткових документів.

Аналогічна правова позиція міститься в пункті 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яким роз'яснено, що за змістом цієї норми (статті 64 ГПК України), зокрема, у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20 жовтня 2015 року між позивачем та підприємцем був укладений договір купівлі-продажу № 108 (надалі - договір, а.с.28-20), за умовами якого Продавець зобов'язується продати і передати у власність Покупця продукти харчування партіями, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити партії продукції на умовах даного договору, незалежно від результатів своєї господарської діяльності (пункт 1.1 договору).

Пунктом 1.2 спірного договору передбачено, асортимент, кількість та ціни на продукцію, яка продається Покупцю, визначаються сторонами у накладних на відпуск продукції, що є невід'ємними частинами даного договору, виписаними Продавцем вважаються такими, що взаємно погоджені сторонами.

Ціни на кожну партію продукції залежать від цін виробників та підтверджуються накладними на відпуск продукції виписаними продавцем. Під партією сторони розуміють продукцію, яка зазначена в окремій накладній (пункт 1.3 договору).

Згідно з пунктом 1.4 даної угоди сума договору складає сума всіх накладних, відповідно до яких здійснюється постачання продукції.

Відповідно до пункту 3.3.3.1 цього договору Покупець зобов'язується належним чином та в терміни, вказані в даному договорі, розрахуватись за отриману продукцію з Продавцем.

Покупець зобов'язаний на вимогу Продавця на протязі 5 днів підписати Акт звірки взаєморозрахунків та повернути один екземпляр Постачальнику або направити вмотивовані зауваження з приводу Акту. Якщо протягом вказаного строку Покупець не підписує Акт звірки взаєморозрахунків та не направляє зауваження, Акт взаєморозрахунків вважається вірним у редакції Продавця та є достатнім доказом заборгованості Покупця (пункт 3.4 договору).

Пунктом 4.8 договору встановлено, що у всіх випадках підписання покупцем накладної засвідчує факт належного виконання Продавцем своїх зобов'язань за здійснення поставки. У такому разі, претензії Покупця щодо кількості та якості поставленої продукції Продавцем не приймаються і за недоліки, виявлені після підписання накладної (них) Продавець відповідальності не несе.

Підписання Покупцем видаткової (товаро - транспортної) накладної свідчить про те, що Покупець згоден з ціною на продукцію, вказаною у накладній, перевірив кількість, асортимент, тару поставленої партії продукції та погоджується на прийняття всієї продукції як належно поставленого згідно цього договору (пункт 4.8.1 договору).

Згідно пункту 5.2 договору, оплата за отриману партію продукції проводиться протягом 21 календарних днів з моменту отримання товарної партії.

Згідно з пунктом 7.2 договору, у випадку несвоєчасної оплати за отриману партію продукції Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми боргу за кожен день прострочення та несе відповідальність у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України. Сплата штрафних санкцій не звільняє Покупця від виконання своїх зобов'язань за даним договором.

У випадку прострочення Покупцем терміну оплати за отриману продукцію більше 5 (п'яти) календарних днів, передбаченого пунктом 5.2 договору, Покупець крім пені зобов'язується сплатити Продавцю штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості, але не менше 2 000 грн. 00 коп.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2015 року. В тому випадку, якщо зобов'язання за договором не будуть виконані однією із сторін, то дія договору продовжується до повного виконання зобов'язань за даним договором (пункт 8.1 договору).

Оригінал договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2015 року № 108 було оглянуто судом в судовому засіданні 9 лютого 2016 року, про що є відповідний запис у протоколі судового засідання від 9 лютого 2016 року № 918/25/16.

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих суб'єктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору від 20 жовтня 2015 року № 108, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, що Товариство поставило відповідачу партію товару згідно видаткових накладних на загальну суму 26 191 грн. 67 коп. Вказана поставка відповідно була здійснена за наступними видатковими накладними: від 9 листопада 2015 року № 00152615 на суму 2 378 грн. 20 коп., від 12 листопада 2015 року № 00154302 на суму 14 743 грн. 05 коп., від 19 листопада 2015 року № 00157381 на суму 9 070 грн. 42 коп. (а.с. 13-15). Зазначені товаророзпорядчі документи були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками даних юридичних осіб.

Крім того, у судовому засіданні 26 січня 2016 року представник позивача зазначив, що будь-яких інших договорів, окрім договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2015 року № 108, між сторонами укладено не було.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що поставка товару, здійснена на підставі видаткових накладних від 9 листопада 2015 року № 00152615 на суму 2 378 грн. 20 коп., від 12 листопада 2015 року № 00154302 на суму 14 743 грн. 05 коп., від 19 листопада 2015 року № 00157381 на суму 9 070 грн. 42 коп.., була проведена в рамках укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2015 року № 108.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення Продавцем умов даної угоди.

Як зазначалось вище по тексту, згідно пункту 5.2 договору, оплата за отриману партію продукції проводиться протягом 21 календарних днів з моменту отримання товарної партії.

Проте всупереч умовам вищенаведеної угоди відповідач взятий на себе обов'язок по оплаті вартості поставленого йому товару не виконав. За таких обставин загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за спірним договором складає 26 191 грн.67 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за договором купівлі-продажу від 20 жовтня 2015 року № 108 у розмірі 26 191 грн. 67 коп. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог Товариства до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача вищезазначеної суми основного боргу, у зв'язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі пункту 7.2 договору у випадку несвоєчасної оплати за отриману партію продукції, Товариство просило суд стягнути з відповідача 1 225 грн. 46 коп. пені, з яких: 126 грн. 04 коп. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 2 378 грн. 20 коп. у період з 1 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року; 728 грн. 04 коп. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 14 743 грн.05 коп. у період з 4 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року; 371 грн. 38 коп. - пеня, нарахована на суму основного боргу в розмірі 9 070 грн. 42 коп. у період з 11 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Оскільки розмір вказаної штрафної санкції, нарахованої Товариством, відповідає вищезазначеним приписам законодавства та положенням договору, а також є арифметично вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача 1225 грн. 46 коп. пені підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі пункту 7.2 договору позивач просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 10% від суми простроченої заборгованості в розмірі 2 619 грн. 17 коп.

За частиною 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 230 ГК України, згідно з якою під штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування грошовими чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 вищезазначеної статті).

Відтак, зважаючи на те, що Покупець прострочив термін оплати за отриману продукцію більше як 5 (п'ять) календарних днів, передбаченого пунктом 5.2 договору, зобов'язався сплатити Продавцю штраф у розмірі 10% від суми простроченої, суд дійшов висновку, що позовна вимога Товариства про стягнення з відповідача 2 619 грн. 17 коп. 10% штрафу, є необґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі статті 625 ЦК України Товариство просило суд стягнути з відповідача три проценти річних в сумі 83 грн. 56 коп., з яких: 8 грн. 59 коп. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 2 378 грн. 20 коп. у період з 1 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року; 49 грн. 64 коп. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 14 743 грн. 05 коп. у період з 4 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року; 25 грн. 33 коп. - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу в розмірі 9 070 грн. 42 коп. у період з 11 грудня 2015 року по 13 січня 2016 року. Розрахунок вищезазначених сум, заявлених позивачем до стягнення з відповідача, наявний у матеріалах даної справи (а.с. 5-7).

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заявлений Товариством до стягнення розмір трьох процентів є арифметично вірним, відповідає вимогам чинного законодавства та не суперечить положенням договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми підлягає задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, на відповідача на підставі частини 1 статті 49 ГПК України покладаються витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 49, 81-1, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Логістік" (33001, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Дворецька, 93, ідентифікаційний код: 37198169) 26 191 (двадцять шість тисяч сто дев'яносто одна)) грн. 67 коп. основного боргу, 2 619 (дві тисячі шістсот дев'ятнадцять) грн. 17 коп. 10% штрафу, 1 225 (одна тисяча двісті двадцять п'ять) 46 коп. пені, три проценти річних у розмірі 83 (вісімдесят три) грн. 56 коп., а також 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текс рішення складено "11" лютого 2016 року

Суддя Торчинюк В.Г.