ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.02.16р. Справа № 904/11277/15

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОБУД"

до Державне підприємство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ"

про стягнення заборгованості за Договором поставки №45 від 13.08.2013р. та штрафних санкцій

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 14.01.2016 року, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 29/01 від 14.01.2016 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРОБУД" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" про стягнення заборгованості за Договором поставки №45 від 13.08.2013р. та штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №45 від 13.08.2013 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Відповідач надав відзив на позов, позовні вимоги визнає.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 01.02.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2013 року між ДП "Криворізька теплоцентраль" (далі -відповідач, замовник) та ТОВ "Центробуд" (далі - позивач, постачальник) було укладено Договір поставки № 45 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Замовника товар: газові кільця пальника, амбразура пальника, фланець газового пальника для котлів ПТВМ-50 та КВГМ-100. Замовник зобов'язується прийняти товар та оплатити його га умовах, визначених цим Договором.

У відповідності до п. 1.2. Договору, ціна, кількість, асортимент, терміни виготовлення й поставки товару обумовлюються в додатку (Специфікація №1) до даного Договору, які погоджуються сторонами попередньо, додаються до цього Договору та є невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.1. Договору, Замовник зобов'язаний здійснити 100% сплату за товар по факту поставки обладнання протягом 7-ми календарних днів.

Відповідно до п. 1 Специфікації № 1 до Договору, умови оплати встановлюються наступним чином: 100% сплати по факту поставки обладнання на протязі 7-ми календарних днів.

Згідно з п. 4.2 Договору, поставка вважається завершеною, з моменту передачі товару Замовнику у власність, що засвідчує видаткова накладна, підписана повноважними представниками сторін.

Відповідно до п.5.1 Замовник сплачує товар згідно рахунків, виставлених Постачальником.

Згідно з п.5.2. Договору, а також Специфікації № 1, загальна вартість по Договору складає 19 728,00 грн.

Відповідно до п. 6.1. Договору, прийняття-передання проводиться за кількість згідно видаткових накладних.

27.08.2013 року, Відповідно до Видаткової накладної № 15 від 27.08.2013 позивачем було поставлено товар за ціною, кількістю асортименті, що передбачається Специфікацією № 1 до Договору поставки № 451 13.08.2013р.

20.08.2013р. позивачем було виставлено відповідачу рахунок для оплати.

27.10.2015 року позивачем на адресу відповідач було направлено претензію.

Доказів оплати за поставлений товар за договором на час розгляду справи не подано.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно, ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що Відповідачем допущено порушення строків оплати товару, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 19 728,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник зобов'язаний передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за просторочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Тобто розмір пені повинен бути узгоджений сторонами.

Наразі умовами договору не визначено розмір пені у відсотках, як це передбачено вимогами законів. Враховуючи викладене, в частині позовних вимог щодо стягнення пені слід відмовити.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з рахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом абзацу пункту 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Вказана правова позиція також відображена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" № 62-97р від 03.04.1997.

Перевіривши розрахунок 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню складає 1366,91грн. за загальний період з 04.09.2013 року по 25.12.2015 року та інфляційні втрати в розмірі 15723,22грн. за період з жовтня 2013 року по грудень 2015 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з присудженням до стягнення з відповідача 19728,00грн. суми основного боргу, 1366,91 грн. 3% річних та інфляційних в розмірі 15723,22 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 25, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" 050014, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Центробуд" (50031, м. Кривий Ріг, вул. Ігнатьєва, б. 3, ) заборгованість в розмірі 19728,00грн., 1366,91 грн. 3% річних, інфляційних в розмірі 15723,22 грн. та 1174,29 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.02.2016року

Суддя ОСОБА_3