РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016Справа №910/22314/15
За позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні будівельно-технічні інвестиції»

Про стягнення 47 960 303,36 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 368 від 26.08.2015

від відповідача: Кепич І.В., довіреність № б/н від 25.09.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Банк Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 (далі -позивач ) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні будівельно-технічні інвестиції» (далі - відповідач) про стягнення 47 960 303,36 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 54006-23/14-1 від 28.04.2014р.

Ухвалою суду від 04.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/22314/15 та призначено розгляд на 04.12.2015 р.

03.12.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов та документи по справі.

04.12.215р. представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення судового розгляду справи, для надання можливості ознайомитись з відзивом на позов.

Представник відповідача повідомив суд про те, що відзив на позов позивачу не направлявся, надав копію відзиву представнику відповідачу у судовому засіданні.

Суд задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи на 11.01.2016р.

22.12.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

11.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив, повідомив суд про те, що на адресу позивача направлено лист, в якому повідомлено про наявність грошових коштів на рахунку, який знаходиться у позивача, які відповідач просив зарахувати, в рахунок наявної заборгованості.

Сторони заявили клопотання про продовження строку вирішення спору.

Суд задовольнив клопотання сторін про продовження строку вирішення спору та відклав судовий розгляд справи на 25.01.2016р., у зв'язку з веденням між сторонами переговорів.

25.01.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав додаткові пояснення по справі

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 08.02.2016р.

08.02.2016р. представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали додаткові пояснення по справі

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача частково.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Венчурні будівельно - технологічні інвестиції» (далі - відповідач) було укладено Кредитний договір на відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 54006-23/14-1 (далі - Кредитний Договір). Відповідно до цього Кредитного Договору позивач виступив як Банк, а відповідач як Позичальник.

Пунктом 1.1. кредитного договору було передбачено, що банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та зобов'язується надавати кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти та інші платежі. Кредит надається в грошовій формі на наступних умовах:

1.1.1 Ліміт кредитної лінії - 43 000 000,00 грн.

1.1.2 Кінцевий термін повернення Кредиту - « 13» листопада 2015 року».

Процентна ставка за Кредитним Договором змінювалась наступним чином

Ставка річних процентівПеріод дії процентної ставки Дата Договору про внесення змін до Кредитного Договору
25,0028.04.2014 p.-31.12.2014 р. 22.12.2014 року
5,453 01.01.2015 року 22.12.2014 року
Пунктом 4.6 кредитного договору визначено, що сторони дійшли згоди про те, що сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк з 25 числа поточного місяця по 5 число місяця наступного за поточним місяцем на рахунок № 9, виходячи із фактичної заборгованості за кредитом. Термін сплати процентів є 5 число наступного місяця.

Відповідно до п.2.2 кредитного договору встановлено, що надання окремої частини кредиту здійснюється банком на підставі наданої позичальником письмової заяви про перерахування кредитних коштів за встановленою банком формою (далі - заява), підписаної уповноваженою особою позичальника із зазначенням реквізитів для перерахування банком кредитних коштів. Таким чином, сторони домовились про порядок та механізм отримання кредиту. На виконання цього пункту, відповідачем було надано позивачу дві заяви про перерахування кредитних коштів на загальну суму в сумі 43 000 000,00 грн. Позивачем була вказана сума, що підтверджується роздруківкою з особового рахунку відповідача протягом квітня 2014 - червня 2014 року.

Пунктом 9.2 договору визначено, що сторони погодили, що банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, винагород та штрафних санкцій, що передбачені договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або іншими особами, що є поручителями позичальника ( вт.ч. гарантами, майновими поручителями, заставодавцями та ін.), умов договору та/або договорів забезпечення, а позичальник зобов'язаний протягом 5 календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, а бо в інший строк, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані Банку.

Пунктом 8.1 договору сторони визначили, що у випадку порушення термінів повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород банку, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової спатки НБУ, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

У випадку порушення позичальником строків (термінів) повернення кредиту або процентів, позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та іншими платежами згідно з договором, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 30 процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Згідно поданого позову, позивач повідомив суд про те, що відповідач кредитні кошти надані банком за кредитним договором, припинив сплачувати з березня місяця 2015 року, внаслідок чого позивач подав на розгляд суду позов, в якому просив суд стягнути з відповідача 47 960 303,36 грн., з яких: 43 000 000,00 грн. - основної заборгованості, 905 297,27 грн. - проценти за кредитним договором, 131 992,39 грн. - пені за несвоєчасне сплату процентів, 2 615 342,47 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 307 671,23 грн. - штрафу.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача частково.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Судом встановлено, що 16 серпня 2012 року між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Венчурні будівельно- технологічні інвестиції-" укладено договір банківського рахунку № 54134-18-13484 (далі - договір банківського рахунку).

Відповідно до Довідки від 16.08.2012р., що видана ТОВ "Венчурні будівельно-технологічні інвестиції" у ПАТ "Банк "Київська Русь" відкрито поточний рахунок № 3001 в національній валюті 16.08.2012р.

На час введення тимчасової адміністрації (20.03.2015р.) на банківському рахунку ТОВ "Венчурні будівельно-технологічні інвестиції" № 3001 в ПАТ "Банк "Київська Русь" знаходились кошти Відповідача у розмірі 24 487 827.05 гри., що підтверджується випискою з особового рахунку ТОВ "Венчурні будівельно-технологічні інвестиції" від 20.03.2015р. (копія виписки наявна).

Вказані кошти були отриманні від інвестиційних партнерів Відповідача та призначалися для сплати відсотків за кредитом та закінчення будівельного проекту.

Окрім відсутності можливості Відповідачем розпоряджатись коштами з метою продовження виконання інвестиційного проекту, Позивач не здійснював договірного списання коштів з банківського рахунку для погашення кредитної заборгованості Відповідача, яка виникла внаслідок неправомірних дій банку (Позивача).

Всупереч умовам Кредитного договору № 54006-23/14-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.04.2014р., укладеним між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Венчурні будівельно-технологічні інвестиції-" (п. 4.10. Кредитного договору), кошти з банківського рахунку не списувались Позивачем.

Крім того, договором про внесення змін від 18.08.2014р. до Договору банківського рахунку № 54134-18-13484 від 16.08.2012р. передбачено договірне списання коштів з рахунку Клієнта (ТОВ "Венчурні будівельно-технологічні інвестиції") в сумі, необхідній для погашення заборгованості за Кредитним договором № 54006-23/14-1 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.04.2014р., укладеним між Банком (ПАТ "Банк "Київська Русь") та ТОВ "Венчурні будівельно- технологічні інвестиції" (копія Договору про внесення змін від 18.08.2014р. до Договору банківського рахунку № 54134-18-13484 від 16.08.2012р. додається).

Згідно із п. 1.38 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Оскільки, Відповідач представив грошові кошти достатні для погашення грошових зобов'язань за Кредитним договором в розпорядження банку, а банк (Позивач), порушивши умови договору, їх не прийняв, то в даному випадку мало місце прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Цивільного Кодексу України, зобов'язання, в тому числі, його виконання, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Окрім того, боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України (ст.193 ГК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки грошові кошти Відповідача для погашення кредиту у розмірі 24 487 827,05 грн. й надалі перебувають в розпорядженні позивача, банк (Позивач) не вчинив обумовлених Кредитним договором дій, у зв'язку з чим вимоги банку що стягнення заборгованості за Кредитним договором у розмірі 24 487 827,05 грн. не підлягають задоволенню. До стягнення підлягає 18 512 172,95 грн. кредитних коштів.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді 905 297,27 грн. - проценти за кредитним договором, 131 992,39 грн. - пені за несвоєчасне сплату процентів, 2 615 342,47 грн. - пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 307 671,23 грн. - штрафу, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки прострочення сплати заборгованості сталось не з винив відповідача, а внаслідок введення тимчасової адміністрації у банку позивача та блокування такими діями рахунків відповідача, з яких мало здійснюватись списання кредитних грошових коштів за зобов'язаннями відповідача.

Згідно ст.233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства в судах окремих судових юрисдикцій.

Згідно положень Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, гласності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом та судом, а також обов'язковості судових рішень.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, враховуючи, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні будівельно-технологічні інвестиції» (01054 м. Київ, вул.Ярославів Вал 13/2 Б, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (04071, м.Київ, вул. Хорива 11-А, ) 18 512 172 (вісімнадцять мільйонів п'ятсот дванадцять тисяч сто сімдесят дві) грн. 95 коп. - основного боргу за кредитним договором .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні будівельно-технологічні інвестиції» (01054 м. Київ, вул. Ярославів Вал 13/2 Б, ) в дохід Державного бюджету України 71 253 (сімдесят одну тисячу двісті п'ятдесят три) грн. - судового збору за розгляд позовної заяви.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено: 11.02.2016р. )

Суддя В.І.Мельник