ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2016 р. Справа № 925/2058/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" до Публічного акціонерного товариства "Городищенський маслозавод" про стягнення 66 091 495,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 66 091 495,92 грн. заборгованості по кредитних зобов'язаннях, з яких 64 376 089,30 грн. - борг по кредиту, 1553844,71 грн. боргу по процентах та 161 561,91 грн. пені на підставі укладеного між сторонами кредитного договору № 02/10/00-KL від 11.02.2010 року.

Представник позивача свої вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, свого представника в жодне судове засідання не направив, заперечень проти позову не надав. Судом було задоволено клопотання відповідача від 04.02.2016 року про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач мав намір провести звірку розрахунків із позивачем, надати додаткові докази та обґрунтовані заперечення проти позову. В останнє засідання представник відповідача знову не з'явився, відзив на позов та жодні додаткові документи суду не подані. Нове клопотання відповідача від 11.02.2016 року про повторне відкладення розгляду справи, проти чого заперечив і представник позивача, суд відхилив, оскільки клопотання відповідача про відкладення розгляду спрямовані на затягування вирішення спору, додаткові докази суду не подаються, звірка розрахунків не проводиться, а

представником сторони у господарському процесі може бути будь-яка особа без обмежень, а не лише генеральний директор підприємства.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача за наявними у справі документами та на підставі ст. 75 ГПК України.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

11 лютого 2010 року між Акціонерним комерційним банком "Форум", правонаступником якого є позивач у справі та Відкритим акціонерним товариством "Городищенський маслозавод", правонаступником якого є відповідач у справі (питання правонаступництва сторонами не заперечено) було укладено кредитний договір № 02/10/00-KL, за умовами якого Кредитор-позивач на умовах, визначених цим Договором, відкриває відповідачу як позичальнику відновлювальну кредитну лінію в сумі 11 432 000,00 грн. для поповнення обігових коштів строком до 30 червня 2010 року.

За користування кредитними коштами відповідач сплачує 21% річних та комісію кредитору за видачу кредитних коштів у розмірі 0,1% від суми кредиту.

Згідно розділу 2 кредитного договору сторонами визначено, що кредит надається Позичальнику на умовах його забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування.

Сторони також домовилися, що обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків та штрафних санкцій здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з кількості календарних днів у році, при цьому день отримання кредиту та день його повернення Позичальником вважаються одним днем.

В ході виконання кредитного договору сторонами було підписано до нього ряд договорів про внесення змін ( а.с. 17-65), за якими з 27.12.2013 року максимальний кредитний ліміт збільшено до суми 64 376 089,30 грн. (а.с. 61), а кінцевий термін користування кредитними коштами встановлено до 24.03.2014 року включно, з можливим терміном продовження терміну користування, але в будь-якому випадку не пізніше 26.12.2014 року включно (а.с. 65).

Додатковим договором від 26.08.2011 року (а.с. 19) та договором про внесення змін від 25.12.2012 року (а.с. 33) кредитний договір сторонами викладався у новій редакції.

Позивач вказує, що відповідач протягом дії кредитного договору постійно допускав порушення строків виконання обов'язків по своїх кредитних зобов'язаннях, несвоєчасно та не повністю сплачував проценти, борг повністю не погасив 24.03.2014 року, з чого і виник спір.

За умовами розділу 4 кредитного договору, проценти за користування кредитом відповідач повинен сплачувати щомісячно у валюті кредитування в період з 25 числа попереднього місяця до 26 числа наступного місяця.

На підставі укладених сторонами додаткових угод до кредитного договору процентну ставку за користування кредитними коштами було встановлено у таких розмірах:

- з 11.02.2010 року по 29.08.2011 року - 21 % (кредитний договір у первинній редакції а.с. 14);

- з 30.08.2011 року по 24.12.2012 року - 12 % (додатковий договір від 26.08.2011 року із викладенням кредитного договору у новій редакції а.с. 19);

- з 25.12.2012 року - 1% (договір від 25.12.2012 року про внесення змін до кредитного договору а.с. 33).

Кредитні кошти у загальному розмірі 64 519 000,00 грн. окремими платежами були прераховані позивачем на поточний рахунок Позичальника-відповідача в період з 12 лютого 2010 року по 26 грудня 2012 року за заявками відповідача (а.с. 71-94).

За доводами позивача, станом на кінцеву дату користування кредитними коштами (24.03.2014 року) за відповідачем рахується несплачений борг по кредиту в розмірі 64 376 089,30 грн. ( а.с. 110), який винесено на рахунок простроченого зобов'язання.

Заперечень проти неотримання кредитних коштів відповідач суду не надав, доказів проведення повного розрахунку по кредиту у справі немає.

У відповідності до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 49 від 16.06.2014 "Про початок ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію", в якому вирішено розпочати з 16 червня 2014 року ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" на підставі Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 № 355 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК ФОРУМ". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ" призначено начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 строком на 1 рік з 16 червня 2014 року по 16 червня 2015 року включно.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

За приписом пункту 5 частини 1 статті 48 вказаного Закону на уповноважену особу Фонду покладено обовязок у встановленому законодавством порядку вживати заходів до повернення заборгованості позичальників перед банком. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 106 від 28.05.2015 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "БАНК ФОРУМ" на 1 рік до 16.06.2016 включно та відповідно по цю дату продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК ФОРУМ".

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки доказів проведення повного розрахунку по кредиту відповідач суду не надав, а кінцевий строк користування кредитними коштами (24.03.2014) року вже скінчився, то до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 64 376 089,30 грн. боргу по кредиту.

За доводами та розрахунками позивача, за період з 12.02.2010 року по 23.12.2015 року за відповідачем рахується заборгованість по процентах у загальній сумі 1 553 844,71 грн., оскільки за вказаний період відповідачу було нараховано 14 363 395,82 грн. процентів, а сплачено ним лише 12 809 551,11 грн. процентів (а.с. 9).

Згідно п. 3.1. договору про внесення змін від 25.12.2012 року (а.с. 33) до кредитного договору, яким кредитний договір викладено у новій редакції, сторонами погоджено, що за користування кредитом відповідач сплачує проценти, що нараховуються на суму фактичної заборгованості Позичальника по кредиту за фактичний строк існування заборгованості. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повного погашення заборгованості, та враховується рік, що складається і фактичної кількості календарних днів у відповідному році - 365 або 366 днів.

Якщо кредит надається 01 по 25 число поточного місяця, то проценти нараховуються із 26го числа і сплаті підлягають з 26 по останній робочий день поточного місяця включно.

Якщо кредит надається після 25 числа місяця, то проценти розраховуються від дати надання кредиту по 25 число наступного місяця, а сплаті такі проценти підлягають з 26 числа наступного місяця до останнього робочого дня наступного місяця.

Доказів сплати процентів у повному розмірі відповідач суду не надав, строк виконання даного зобов'язання по всіх нарахованих періодах для відповідача вже є таким, що настав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 1 553 844,71 грн. боргу по процентах.

Розрахунок по процентах зроблено вірно та у відповідності до ставки 21, 12, 1 відсотків, які узгоджувалися сторонами. Заперечень проти правильності розрахунків позивача відповідач суду не надав.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати процентів у загальній сумі 161 561,91 грн. за період з 25.06.2014 року по 23.12.2015 року по щомісячній заборгованості по нарахованих процентах.

Дані вимоги також підлягають до задоволення, виходячи з такого:

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно п. 8.2. договору про внесення змін від 25.12.2012 року до кредитного договору (а.с. 43) сторонами погоджено, що за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, сплату процентів та /або комісій за кредитним договором, відповідач повинен сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діятиме в період відповідного порушення, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Сплата неустойки (штрафу, пені) не звільняє позичальника від виконання відповідних зобов'язань.

Пунктом 8.7. сторони погодили, що позовна давність за цим договором становитиме три роки, а щодо вимог про сплату неустойки (штрафу, пені) - один рік, якщо більш тривалий строк не встановлений законодавством України.

Відповідач не просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій (до яких відноситься штраф та пеня) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивач не перевищив шестимісячний термін нарахування пені за прострочення виконання зобов'язань по щомісячній сплаті процентів, розрахунок пені по процентах є вірним.

Доказів сплати пені відповідачем суду не надано, а тому до примусового стягнення відповідача на користь позивача належить 161 561,91 грн. пені по процентах за період з 25.06.2014 року по 23.12.2015 року.

Заперечень проти доводів та розрахунків позивача відповідач суду не надав, доказів сплати боргу за позовними вимогами у справі немає.

Правомірність позовних вимог доведена зібраними у справі доказами, строк виконання за всіма зобов'язаннями вже є таким, що настав, а тому до примусового стягнення відповідача на користь позивача належить 64 376 089,30 грн. боргу по кредиту, 1 553 844,71 грн. боргу по процентах та 161 561,91 грн. пені на підставі укладеного між сторонами кредитного договору № 02/10/00-KL від 11.02.2010 року.

На підставі ст. 49 ГПК України, при задоволенні позову з відповідача на користь позивача належить стягнути 182 700,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Городищенський маслозавод" (ідентифікаційний код 00451797, Черкаська область, Городищенський район, м. Городище, вул. Героїв Чорнобиля, 5) на користь Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" (ідентифікаційний код 21574573, м. Київ, бульвар Верховної Ради, 7) -- 64 376 089,30 грн. боргу по кредиту, 1 553 844,71 грн. боргу по процентах та 161 561,91 грн. пені на підставі кредитного договору № 02/10/00-KL від 11.02.2010 року та 182 700,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів.

Повне рішення складено 15 лютого 2016 року

Суддя Н.М. Спаських