КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 910/16148/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Чорної Л.В.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Білак В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Кулініч А.П. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Брагінський П.О. - за належним чином оформленою довіреністю,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015р.

у справі №910/16148/15 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Волков О.Ю.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3"

про стягнення 11 665 493,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Волков О.Ю. звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3" про стягнення заборгованості у зв'язку з неналежним виконанням умов договору на відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 18997-20/13-1 від 27.02.2013р. у розмірі 11 665 493,95 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2015р. у справі №910/16148/15 задоволено позовні вимоги в повному обсязі.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У доводах апеляційного оскарження апелянт посилався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначав, що кредитним договором встановлюється кінцевий строк, до настання якого має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, оскільки крайній строк виконання зобов'язання за умовами договору не настав, а сам договір є чинним та дійсним до повного остаточного виконання сторонами зобов'язань, відповідач не прострочив виконання і тому рішення господарського суду є неправомірним.

На думку скаржника, місцевий господарський суд передчасно відмовив у задоволенні клопотанні щодо проведення судової економічної експертизи для підтвердження розміру фактичної заборгованості, оскільки такий розмір не підтверджується поданими банком доказами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3" у складі колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В., прийнято до провадження та призначено до розгляду на 20.01.2016р.

20.01.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2016р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3" відкладено на 03.02.2016р.

20.01.2016 року через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

03.02.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, які, серед іншого, містили заяву про призначення судової-економічної експертизи для визначення розміру заборгованості за кредитним договором.

Клопотання відповідача про призначення судової експертизи колегією суддів відхиляється, як необґрунтоване, з таких підстав.

Як зазначається в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Питання щодо правомірності та відповідності нарахованих процентів за умовами кредитного договору відноситься до компетенції суду, а не експерта. Визначення арифметичної правильності нарахування та перевірка поданих сторонами розрахунків теж не потребує спеціальних знань.

У судовому засіданні 03.02.2016р. представник позивача проти доводів апеляційного оскарження заперечував, просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2015р. по справі № 910/23571/15 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник відповідача доводи апеляційного оскарження підтримав, просив оскаржуване рішення скасувати.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.02.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь", як банком, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3", як позичальником, був укладений кредитний договір на відкриття відновлювальної кредитної лінії № 18997-20/13-1.

Згідно п. 1.1. договору передбачено, що банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію і надає йому кредитні кошти з лімітом кредитної лінії 1 000 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення кредиту 26.02.2016р., цільовим використанням кредиту - поповнення обігових коштів та придбання основних засобів, з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12% процентів річних.

Відповідно п. 4.4. договору кредиту встановлено, що проценти за користування Кредитом нараховуються Банком з дня надання Кредиту по дату Кінцевого терміну повернення Кредиту, зазначену в п. 1.1.2 Договору. Проценти нараховуються на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році (метод факт/360).

В подальшому сторонами неодноразово вносились зміни до договору.

Так, 13.02.2015р. договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору банк та позичальник зменшили ліміт кредитної лінії до 10 700 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту 26.01.2019р., встановили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 27% річних.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією з форм кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору банк за меморіальними ордерами № 5033 від 28.02.2013р., № 3455 від 18.12.2014р., № 2918 від 18.12.2014р. видав позичальнику кредит.

Всупереч умов договору позичальник допускав систематичні порушення зобов'язань в частині сплати відсотків та повернення тіла кредиту, у зв'язку з чим 30.04.2015р. банк звернувся до позичальника із повідомленням № 3569/20 від 30.04.2015р. у якому вимагав терміново, в строк до 05.05.2015р., вжити заходів щодо повного погашення простроченої заборгованості в сумі 705 475,00 грн. та штрафних санкцій за кредитним договором. Вказану вимогу позичальник отримав 05.05.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення йому поштового відправлення.

У зв'язку з невиконанням позичальником вказаної вимоги, банком надіслано на адресу позичальника лист № 4835/16 з вимогою достроково повністю повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на день погашення та штраф в строк до 15.06.2015р. Направлення цієї вимоги підтверджується поштовою квитанцією від 10.06.2015р.

На думку апелянта, умовами кредитного договору встановлений крайній строк виконання зобов'язання, який не настав, з чим колегія суддів не може погодитись, адже, відповідачем систематично не виконувались п.п. 4.1., 4.6., 6.1.4, 6.1.15 договору № 18997-20/13-1 від 27.02.2013р., за яким позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, внаслідок чого, та у відповідності до п. 9.2 договору банк скористався своїм правом і зупинив подальше кредитування відповідача, та вимагав дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати процентів, винагород, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені зазначеним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку, внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору позичальником.

Зі змісту п. 9.2. кредитного договору в редакції договору про внесення змін від 18.12.2014р. року визначено право банку на відкликання кредиту та встановлено, що банк має право зупинити подальше кредитування позичальника та/або вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, винагород, штрафних санкцій та інших платежів, що передбачені договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або поручителями (заставодавцями, іпотекодавцями, гарантами) умов Договору та/або договорів забезпечення. У цьому випадку, а позичальник зобов'язаний протягом 5 (п'яти) календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги, або в інший строк, встановлений у відповідній вимозі банку, повернути суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, винагороди, інші платежі за договором та штрафні санкції, а також відшкодувати збитки, завдані банку у разі настання будь-якого з наступних випадків, у т.ч. порушення Позичальником строків (термінів) сплати платежів, що встановлені Договором.

Згідно п.8.1. договору у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або винагород банку позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 8.2. договору, у випадку порушення Позичальником строків (термінів) повернення Кредиту та/або процентів Позичальник зобов'язаний сплатити суму заборгованості за Кредитом, нарахованими проценти та іншими платежами згідно з Договором з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 27% процентів річних від простроченої суми, за весь час прострочення.

Згідно п. 8.4. договору встановлено, що у випадку невиконання Позичальником вимог п.п. 6.1.5., 6.1.6, 6.1.7, 6.1.8 Договору Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 500,00 грн. за кожний випадок невиконання.

Зі змісту п. 6.1.5. договору випливає зобов'язання позичальника протягом строку дії договору забезпечити проведення щомісячних чистих кредитових оборотів по поточному рахунку, відкритому в Публічного акціонерному товариству "Банк "Київська Русь" в сумі не менше 2 000 000,00 грн. та забезпечувати суму таких кредитових оборотів на вищезазначеному рівні протягом строку дії цього договору.

Судова колегія зазначає, що сторонами в силу положень ст. 6, 626 Цивільного кодексу України, були погоджені в умовах договору кредиту підстави виникнення у позичальника обов'язку з повернення всієї суми кредиту, який кореспондується з правом банку вимагати його повернення. Такими підставами є невиконання позичальником у встановлені строки грошового зобов'язання щодо повернення кредитних коштів (згідно графіку) чи сплаті процентів за користування такими коштами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1052, 525, 526, 625 Цивільного кодексу України, враховуючи заяву банку від 22.09.2015р. про зменшення позовних вимог, перевіривши розрахунки надані банком та позичальником, колегією суддів встановлено, що за кредитним договором у позичальника станом на 18.06.2015р. існує невиконання грошового зобов'язання по поверненню кредитних коштів на користь позивача у розмірі 10 700 000,00 грн. тіла кредиту, заборгованості за відсотками у період з 01.03.2015р. по 17.06.2015р., розміром 874 725,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків у період з 01.04.2015р. по 17.06.2015р. у розмірі 57 845,97 грн., 27% річних за несвоєчасне погашення процентів за період з 01.04.2015р. по 17.06.2015р. розміром 26 030,69 грн., штраф у зв'язку з порушенням п. 6.1.5 кредитного договору за період з 01.02.2015р. по 31.05.2015р. у сумі 4000,00 грн.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції, розрахунки позивача арифметично підтверджені і не спростовані позичальником, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015р. у справі №910/16148/15 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркет-Сервіс 3" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015р. у справі №910/16148/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015р. у справі №910/16148/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16148/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.В. Чорна

Л.Г. Смірнова