КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. справа№ 910/27534/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі Ковальчуку Р.Ю.

за участю

представників: позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фреш Лайн»

на рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2015 р.

у справі № 910/27534/15 (суддя - Маринченко Я.В.)

за позовом Приватного товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор Грейн Б.В.»

до Приватного підприємства «Фреш Лайн»

про стягнення 1 396 548,95 дол. США

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Приватне товариство з обмеженою відповідальністю «Гленкор Грейн Б.В.» (далі - позивач) звернулось з позовом до Приватного підприємства «Фреш Лайн» (далі - відповідач) про стягнення з відповідача суми основного боргу за договором № 7 на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних вантажів від 10.01.2006 р. у розмірі 1 369 975,19 дол США та 26 573,76 дол США 3% річних.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 10.12.2015 р. у справі № 910/27534/15 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду м. Києва від 10.12.2015 р., Приватне підприємство «Фреш Лайн» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що звірка розрахунків проводилась сторонами не за первинними бухгалтерськими документами без участі бухгалтерської служби відповідача, і хоча акт звірки дійсно підписаний керівником відповідача, вказана заборгованість відноситься не до спірного договору, а стосується всього комплексу співпраці між сторонами, яка є комерційною таємницею, при цьому, представник позивача не має доступу до комерційної таємниці і, відповідно, не може бути обізнаний про вказану заборгованість.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/27534/15, а розгляд справи призначено на 09.02.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

10.01.2006 р. між Приватним підприємством «Фреш Лайн» (далі - експедитор) та Компанією «Гленкор Грейн Б.В.» (далі - замовник) укладено договір № 7 на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних вантажів (далі - договір).

Відповідно до п. 1.2 догвору клієнт доручає, а експедитор приймає на себе зобов'язання по здійсненню транспортно-експедиційного обслуговування транзитних вантажів залізничним транспортом по території України.

Згідно з п. 2.1.1 договору експедитор зобов'язується організувати перевезення вантажу залізничним транспортом за узгодженою з клієнтом транспортною схемою та здійснити від імені клієнта та за його рахунок розрахунки з транспортними підприємствами України, для чого прийняти від клієнта грошові кошти для оплати перевезення та передати їх перевізнику і іншим організаціям за послуги.

Як передбачено п. 2.2.1 договору, клієнт зобов'язується оплатити послуги та витрати експедитора у відповідності до умов цього договору.

Клієнт оплачує послуги експедитора в розмірі 100% передоплати на підставі оригіналу рахунку, виставленого експедитором (п. 3.2 договору).

У відповідності до п. 4.1 договору клієнт перераховує на рахунки експедитора суму, передбачену протоколом, яка включає в себе вартість перевезення (транспортування) вантажів, розраховану на основі тарифів на перевезення з урахуванням додаткових зборів.

Остаточний розрахунок проводиться по фактично здійснених обсягах перевезень. Клієнт зобов'язується перерахувати залишок суми впродовж 5 банківських днів з дати отримання клієнтом оригіналу рахунку на доплату. У випадку залишку невикористаних коштів на рахунку експедитора грошові кошти повинні бути повернуті клієнту впродовж 5 банківських днів після проведення звірки взаєморозрахунків (п. 4.4 договору).

26.01.2007 р. між Приватним підприємством «Фреш Лайн» (далі - експедитор) та Компанією «Гленкор Грейн Б.В.» було укладено доповнення № 5 до договору, в якому сторони погодили зміну реквізитів ПП «Фреш Лайн», зокрема вказали, що банком отримувача ПП «Фреш Лайн» є Банк «Біг Енергія», р/р 1757/840. Вказане доповнення підписано представниками сторін та скріплено їх печатками.

На виконання умов договору 03.10.2007 р. позивач перерахував відповідачу 4 428 950,48 доларів США, що підтверджується наданою позивачем випискою з рахунку в банку «Роял банк оф Скотланд плс».

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

20.02.2015 р. між ПП «Фреш Лайн» та Компанією «Гленкор Грейн Б.В.» було підписано акт звірки взаємних розрахунків № 08 за договором доручення № 7 від 10.01.2006 р. за період з січня 2014 року по грудень 2015 року, у якому сторони визначили, що залишок коштів на користь Компанії «Гленкор Грейн Б.В.» складає 1 369 975,19 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що вищевказаним актом звірки взаєморозрахунків підтверджується заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 1 369 975,19 доларів США.

Однак, суд апеляційної інстанції такий висновок суду першої інстанції вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вищевказаний акт звірки взаєморозрахунків № 8 від 20.02.2015 р. є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами, але сам по собі не породжує будь-яких прав та обов'язків для сторін, в той час як зобов'язання сторін і їх виконання підтверджуються первинними документами, договором, видатковими накладними, рахунками.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів україни від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що первинна документація за договором № 7 на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних вантажів від 10.01.2006 р. відсутня.

Крім того, із вказаного акту звірки вбачається, що він стосується заборгованості за договором доручення № 7 від 10.01.2006 р., в той час як предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості саме за договором на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних вантажів.

Відповідно до п. 10 договору, останній вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2006 р. Якщо жодна зі сторін до спливу строку дії договору не повідомить іншу сторону в письмовій формі про розірвання договору, строк його дії продовжується ще на рік і так в подальшому.

Встановлено, що станом на час розгляду даної справи в суді договір на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних вантажів № 7 від 10.01.2006 р. не розірваний, є діючим, належних доказів стосовно заборгованості по цьому договору та щодо проведення остаточних розрахунків по ньому суду не надано.

При цьому, відповідно до бухгалтерської довідки ПП «Фреш Лайн» № 1/02 від 05.02.2016 р. станом на 20.02.2015 р. у останнього відсутня кредиторська заборгованість перед позивачем.

Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2015 р. по 05.02.2016 р. між ПП «Фреш Лайн» та Компанією «Гленкор Грейн Б.В.» за договором на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних вантажів № 7 від 10.01.2006 р. заборгованість у відповідача перед позивачем відсутня. Вказане також підтверджується і банківською довідкою АБ «Експрес-Банк» № 25/058 від 05.02.2016 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 369 975,19 дол США основного боргу за договором № 7 на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних вантажів від 10.01.2006 р. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 26 573,76 дол США 3% річних.

Однак, оскільки позивачем не було доведено наявності основної заборгованості у відповідача, відсутні і правові підстави для стягнення 3% річних.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції від 10.12.2015 р. у справі № 910/27534/15 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фреш Лайн» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2015 р. у справі № 910/27534/15 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Приватного товариства з обмеженою відповідальністю «Гленкор Грейн Б.В.» (Блаак 31, 3011 ГА Роттердам, Нідерланди, код в Торговому Реєстрі Торгово-Промислової Палати Нідерландів 24138640) на користь Приватного підприємства «Фреш Лайн» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 29, ) 200 970 (двісті тисяч дев'ятсот сімдесят), 00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ на виконання даної постанови суду.

6. Матеріали справи № 910/27534/15 повернути до Господарського суду м. Києва.

7. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко