ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року Справа № 904/8927/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Науменка І.М.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: Деруга Н.О. - представник ( дов. від 24.12.2015 р. № 09-02/15 )

від відповідача: Тихонов В.В. - представник ( дов. від 02.02.2016 р. )

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд",

м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон",

Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Ранній Ранок

про стягнення 234 063,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" про стягнення 234 063,13 грн., з яких: 198 125,00 грн. - штраф у розмірі 20 %, 35 938,13 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем умов біржового договору поставки зерна врожаю 2014 р. № 1212 Ф від 03.12.2013р., в частині поставки товару у встановлений договором термін.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 р. ( суддя Мілєва І. В. ) в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що зі сторони постачальника не вбачається прострочення поставки товару, оскільки додаткові договори були укладені після визначеного у п. 1.2. договору терміну поставки товару. Разом з тим, укладаючи додаткові договори, сторони не визначили нову граничну дату поставки товару, тому в даному випадку підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Не погодившись з вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ТОВ «СП «Скорпіон» у порушення умов договору, здійснило поставку товару з прострочкою, про що свідчать акти передавання-приймання. У зв'язку з цим та враховуючи неналежне виконанням Відповідачем умов договору, а саме, прострочення поставки ПАТ «Аграрний фонд» зерна пшениці у кількості 482,000 тонн ТОВ «СП «Скорпіон» зобов'язане сплатити пеню у розмірі 0,1 % та штраф у розмірі 20 % від вартості недопоставленого товару, згідно п. 7.2. договору. Позивач зазначає, що договором встановлений строк поставки товару, а саме, п. 1.2 визначено, що це термін до 01.10.2014 р. Тому застосування судом ч. 2. ст. 530 ЦК України на думку ПАТ «Аграрний фонд» є порушенням норм матеріального права. Додаткові договори, якими фіксувалась поставка товару не містять в собі положень щодо зміни умов договору в частині строків поставки товару.

Відповідач у відзиві на позов просить апеляційний суд залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, оскільки вважає рішення суду цілком обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.12.2015 р. у справі № 904/8927/15 колегією суддів у складі : головуючого судді Кощеєва І.М., суддів : Євстигнеєва О.С., Науменка І.М. апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який було призначено на 02.02.2016 р.

По справі оголошувалася перерва з 02.02.2016 р. по 11.02.2016 р.

У судовому засіданні 11.02.2016 р. оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до частини 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 03.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" ( Постачальник ) укладено Біржовий договір, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник передає Покупцю у власність товар: пшениця м'яка 2 клас, ( далі - товар ), а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його. Кількість (тонн) товару (або за текстом договору "весь обсяг товару"): 834,000 ( п. 1.1.1. Біржового договору ).

Термін поставки: до 01.10.2014 р. включно ( п. 1.2. Біржового договору ).

Згідно з п. 1.3. Біржового договору поставка вважається здійсненою в момент підписання акта (ів) передавання-приймання на всю кількість товару на базисі поставки відповідно до умов цього договору.

Строк дії договору: з дати набуття чинності у відповідності до п. 9.2. договору - до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором ( п. 9.5. Біржового договору ).

10.04.2014 р. між ПАТ «Аграрний фонд» та ТОВ «СП «Скорпіон» укладено Додатковий договір № 1 до Біржового договору поставки зерна врожаю 2014 року № 1212Ф від 03.12.2013 р.

Відповідно до п. 3.1. Біржового договору в редакції вищезазначеного додаткового договору сума попередньої оплати за цим договором складає 70 відсоткіз вартості всього обсягу Товару, виходячи з мінімальної інтервенційної ціни на момент укладення договору і становить 1 074 775,80 грн. Попередня оплата здійснюється Покупцем в два етапи згідно з підпунктом 4.1. цього договору.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

На виконання п. 4.1. Біржового договору ПАТ «Аграрний фонд» здійснив перерахування Відповідачу - 767 697,00 грн., яка становить першу частину попередньої оплати та дорівнює 50 % вартості всього обсягу товару, про що свідчить виписка з рахунку за 06.12.2013 р. У подальшому ПАТ «Аграрний фонд» здійснив перерахування Відповідачу - 307 078,80 грн., яка становить другу частину попередньої оплати та дорівнює 20 % вартості всього обсягу товару, про що свідчить виписка з рахунку за 06.05.2014 р.

Таким чином, загалом ПАТ «Аграрний фонд» перерахував Відповідачу - 1 074 775,80 грн.

Ст. 663 ЦК України, передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Постачальник в порушення умов Біржового договору - до 01.10.2014 р. не передав Покупцю товар: пшениця м'яка 2 клас у кількості 834 тонн.

П. 7.1. Біржового договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та/або законодавством України.

Відповідно до п. 7.2. Біржового договору за порушення строків виконання Постачальником зобов'язання з поставки товару з нього стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості недопоставленого обсягу товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується штраф у розмірі 20 % вартості недопоставленого обсягу товару.

Між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" ( Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" ( Постачальник ) до Біржового договору укладено Додаткові договори: № 2 від 07.10.2014 р., № 3 від 30.10.2014 р., № 4 від 31.10.2014 р., якими сторони визначили, що Постачальник передає Покупцю у власність товар: пшениця 6 класу у кількості 437,750 т за ціною 1 664,81 грн./кг на загальну суму 728 770,58 грн. з ПДВ ( додатковий договір № 2 від 07.10.2014 р. ) ( а. с. 19-20 ); пшениця 6 класу у кількості 138,750 т. за ціною 1 664,81 грн./кг на загальну суму 230 992,39 грн. з ПДВ ( додатковий договір № 3 від 30.10.2015 р.) ( а. с. 21-22 ); ячмінь 3 класу у кількості 257,500 т. за ціною 1 774,81 грн./кг на загальну суму 457 013,58 грн. з ПДВ (додатковий договір № 4 від 31.10.2015 р. ) ( а. с. 23-24 ).

На виконання вказаних Додаткових договорів, Постачальник передав Покупцю товар на загальну суму 1 416 776,55 грн., про що свідчать підписані сторонами та скріплені їх печатками акти передавання приймання: від 07.10.2014 р. про передачу у власність покупця пшениці 6 класу у кількості 437,750 т. на загальну суму 728 770,58 грн. з ПДВ ( а. с. 27 ); від 30.10.2014 р. про передачу у власність покупця пшениці 6 класу у кількості 138,750 т. на загальну суму 230 992,39 грн. з ПДВ ( а. с. 28 ); від 31.10.2014 р. про передачу у власність покупця ячменя 3 класу у кількості 257,500 т. на загальну суму 457 013,58 грн. з ПДВ ( а. с. 29 ).

ПАТ «Аграрний фонд» звернувся до Відповідача з вимогою № 03/13, в якій просив сплатити на користь Покупця пеню у розмірі 0,1 % та штраф у розмірі 20 % від вартості недопоставленого обсягу товару, що становлять 234 063,13 грн.

Відповідачем вищезазначені штрафні санкції не були оплачені.

Пізніше, ПАТ «Аграрний фонд» повторно звернувся до ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" з вимогою сплатити 234 063,13 грн. Однак вказані штрафні санкції у добровільному порядку Відповідачем сплачено не було.

Предметом спору по цій справі є вимоги Позивача про стягнення штрафу та пені відповідно п. 7.2. договору ( за порушення строків виконання постачальником зобов'язання з поставки товару з нього стягується: пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого обсягу товар, розрахованого від ціни фіксингу, що діяла на Аграрній біржі та сертифікованих нею акредитованих товарних біржах на останній день поставки ( п. 1.2. договору ) за кожен день прострочення; за прострочення понад п'ятнадцяти днів додатково стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості недопоставленого обсягу товару розрахованого від ціни фіксингу, що діяла на Аграрній біржі та сертифікованих нею акредитованих товарних біржах на останній день поставки ( п. 1.2. договору).

Місцевий господарський суд оскаржуваним рішенням у даній справі відмовив Позивачу у задоволені вимог, пославшись на ті обставини, що вказані додаткові договори були укладені після визначеного у п. 1.2. договору терміну поставки товару, а це об'єктивно унеможливлює виконання вказаних договорів в частині поставки товару до 01.10.2014 р. включно. Разом з тим, укладаючи додаткові договори, сторони не внесли зміни в п. 1.1 договору та не визначили нову граничну дату поставки товару, тому в даному випадку підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Однак, апеляційний господарський суд вважає такий висновок місцевого господарського суду необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Ст. 663 ЦК України, передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 530 ЦК України, зазначено якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Слід зазначити, що договором встановлений строк поставки товару, а саме, п. 1.2 визначено, що це термін до 01.10.2014 р.

Тому застосування судом першої інстанції положень ч. 2. ст. 530 ЦК України є порушенням норм матеріального права.

У свою чергу, додатковими договорами: від 07.10.2014 р. № 2, від 30.10.2014 р. № 3, від 31.10.2015 № 4 сторони не вносили зміни в основні умови зобов'язання, в даних додаткових договорах сторони лише погодили зміну п. 3.3 основного договору, виклавши його в іншій редакції та зафіксували факт здійснення поставки партії іншого товару в рахунок виконання зобов'язання не змінюючи строків його поставки. Зміна умов договору в частині строків поставки товару, відповідно до додаткових договорів не відбулася, а отже виконання зобов'язань за Біржовим договором - поставка товару до 01.10.2014 р., яка фактично відбулася 07.10.2014 р., 30.10.2014 р., 31.10.2014 р. - здійсненна з прострочкою.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором ( ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України ).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню ( ч .1 ст. 230 ГК України ).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно змісту ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Наведена правова позиція була відображена і у постанові Верховного Суду України № 12/039 від 09.04.2012 р. по справі № 20/246-08.

У справі, що переглядається, договором передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу, а отже, Відповідач лише один раз притягнений до відповідальності за порушення строків поставки товару.

З огляду на викладене та враховуючи встановлений факт прострочення Відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань із поставки товару ( пшениці м'якої 2 класу у кількості 834 т. ), колегія суддів вважає позовні вимоги ПАТ «Аграрний фонд» пов'язані зі стягненням пені у розмірі 0,1 % та штрафу у розмірі 20 % від вартості недопоставленого товару, згідно пункту 7.2. договору - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, але частково у сумі - 231 978,10 грн. ( 33 853,10 грн. пені у розмірі 0,1 % від вартості недопоставленого товару та 198 125 грн. - 20 % від вартості недопоставленого товару ).

Перевіривши наявний у матеріалах справи зроблений Позивачем розрахунок пені колегія суддів дійшла висновку що його зроблено не правильно, оскільки до скалу днів прострочення по кожній з поставок помилково було зараховано по одному дню, в який відбулася поставка.

Таким чином, рішення господарського суду слід скасувати, як таке, що прийнято при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права, а позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015 р. у справі № 904/8927/15 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" - 198 125,00 грн. штрафу; 33 853,10 грн. пені; 3 479,60 грн. судового збору, за подання до господарського суду позовної заяви, про що видати наказ.

В решті задоволення позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Скорпіон" на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" - 3 826,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду, про що видати наказ.

Виконання постанови щодо видачі наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 12.02.2016 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя І.М. Науменко