РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2016Справа №910/28538/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга-Вест"

до 1. Київської міської ради

2. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської

ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 843505,89 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Філіпенко О.В., Марченко І.А. - за довіреністю;

від відповідача 1: Тхорик С.М. - за довіреністю;

від відповідача 2: Якимець О.І. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліга-Вест" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до 1. Київської міської ради та 2. Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 843 505,89 грн.

Ухвалою від 09.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.11.2015 р.

23.11.15р. через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

23.11.15р. через відділ діловодства суду відповідачем1 подано клопотання про відкладення розгляду справи.

24.11.15р. відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

Ухвалою від 24.11.2015 р. розгляд справи було відкладено на 15.12.2015 р.

14.12.15р. відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує та заяву про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 15.12.2015 р. було оголошено перерву до 22.12.2015 р.

Судове засідання 22.12.2015 р. не відбулося.

22.12.2015 р. від відповідача-1 через відділ діловодства суду надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи.

Ухвалою від 28.12.15р. розгляд справи призначено на 19.01.15р.

В судовому засіданні 19.01.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2007 року, між Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та ТОВ "Ліга-Вест" було укладено угоду № 107, згідно з якою позивач зобов'язувався сплатити аванс від загальної вартості земельної ділянки в розмірі 843 505,89 гривень, а Головне управління земельних ресурсів взяло на себе обов'язок організувати проведення експертної грошової оцінки, скласти технічну документацію з продажу земельної ділянки, підготувати та направити на розгляд до Київської міської ради проект рішення про продаж земельної ділянки.

На виконання умов вказаної угоди № 107 ТОВ "Ліга-Вест" було сплачено обумовлений аванс у сумі 843 505,89 гривень, що підтверджується платіжним дорученнями № 4 від 24.10.2007 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що враховуючи безпідставну, неправомірну відмову Відповідача 1 видати Позивачу Рішення «Про передачу ТОВ «Лігa-Вест» земельної ділянки для будівництва, експлуатації та обслуговування готелю по вул. Білоруській 11 у Шевченківському районі м. Києва», укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки є неможливим, тобто і є неможливою передача у власність земельної ділянки. Оскільки станом як на даний час, так і на час укладення Угоди договору купівлі- продажу земельної ділянки не існувало, сплачена за Угодою сума є авансом (ч. 2 ст. 570 ЦК України), а Угода за своєю правовою природою є договором про сплату авансу. В зв'язку з чим посилаючись на ст. 570, 627,693 ЦК України, позивач просить повернути 843 505,89 грн. авансового платежу

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що:

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, є в тому числі: свобода договору.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2.1.3 угоди № 107 від 19.10.07р., в разі прийняття Київською міською радою рішення про відмову у продажі земельної ділянки Головне управління повертає кошти, товариству протягом шестидесяти днів з моменту прийняття вищезазначеного рішення.

Проте, в матеріалах справи відсутнє рішення про відмову у продажі земельної ділянки. Отже, підствави для повернення авансового платежу відсутні.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, відповідачем 1 подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до п. 2.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2010 року № 10 частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Згідно п. 2.2 зазначеної Постанови за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду із вказаним позовом стало те, що 19.10.07 між позивачем та Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) було укладено Угоду № 107 "Про сплату авансового внеску в рахунок оплати вартості земельної ділянки, розташованої у Шевченківському районі м. Києва за адресою вул. Білоруська, 11" та 24.10.07 позивачем було сплачено авансовий внесок за викуп земельної ділянки в розмірі 843 505,89 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.10.07 № 4, однак станом на сьогодні земельна ділянка не викуплена, у зв'язку із чим авансовий внесок підлягає поверненню.

Отже, перебіг позовної давності почався з 25.10.07 і сплив відповідно 24.10.10.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За таких обставин, перебіг строку позовної давності щодо вимог про стягнення 843505,89 грн. починається з 25.10.07 і спливає через три роки, тобто 24.10.10. Позовна заява подана до суду лише 05.11.15, тобто із значним пропуском строків позовної давності.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.01.16 р.

Суддя І.О. Домнічева