РІШЕННЯ

"10" лютого 2016 р.Справа № 921/1188/15-г/15

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув справу

за позовом Комунального підприємства "Тернопільводоканал", вул. Танцорова, 7, м. Тернопіль

до Об'єднання співвласників Багатоквартирного будинку "Львівська-12", вул.Львівська, 12, м. Тернопіль

про cтягнення заборгованості в сумі 10 758 грн.

За участі представників сторін:

позивача: не прибув;

відповідача: ОСОБА_1, довіреність від 12.01.2016 р.

В судовому засіданні учаснику судового процесу розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Львівська-12" про cтягнення 10 758,00 грн заборгованості за спожиті послуги, з яких: 7 543,30 грн - основний борг, 2 165,21 грн- інфляційні нарахування, 230,78 грн - 3% річних, 818,71 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов договору № 4560 від 01.02.2013 р. про забезпечення житлових будинків послугами з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення відповідачем неналежним чином виконані зобовязання по оплаті наданих послуг з водопостачання та водовідведення, чим допущено заборгованість в сумі, що заявлена до стягнення.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 23.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 20.01.2016 р., який відкладався на 10.02.2016 р.

В той же час, 23.01.2016 р. Указом Президента України №21/2016 "Про переведення суддів" суддю господарського суду Тернопільської області Галамай Олесю Зеновіївну переведено на роботу на посаді судді господарського суду Львівської області.

Згідно з п.п. 2.3.50., 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату, що додається до матеріалів справи.

02.02.2016 р. розпорядженням керівника апарату, відповідно до пунктів 2.3.50. та 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 921/1188/15-г/15, за результатами якого головуючим суддею у даній справі визначено суддю Охотницьку Н.В.

Ухвалою суду від 02.02.2016 р. суддя Охотницька Н.В. справу № 921/1188/15-г/15 прийняла до свого провадження.

Представник позивача в призначене на 10.02.2016 р. судове засідання не прибув, витребуваних ухвалою від 20.01.2016 р. документів суду не надав. Разом з тим, 09.02.2016 р. через канцелярію господарського суду Тернопільської області комунальним підприємством "Тернопільводоканал" подано клопотання від 09.02.2016 р. про припинення провадження у справі № 921/1188/15-г/15 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Також, КП "Тернопільводоканал" просить суд розглядати дане клопотання без участі представника позивача.

Обґрунтовуючи клопотання про припинення провадження у даній справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80ГПК України за відсутністю предмету спору, позивач зазначає, що після порушення провадження у даній справі було проведено обстеження водоканалізаційних мереж житлового будинку № 12 по вул. Львівській у м. Тернополі, що відображено в Актах технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 26.12.2015 р. та від 29.12.2015 р. На підставі даних Актів відповідачу здійснено перерахунок вартості послуг з водопостачання та водовідведення.

За результатами проведеного перерахунку, станом на 31.12.2015 р. ОСББ "Львівська - 12" не має заборгованості перед КП "Тернопільводоканал", що підтверджується отриманим абонентом рахунком з централізованого водопостачання та водовідведення № 4560від 31.12.2015 р. за грудень 2015 р.

Представник відповідача, згідно усних пояснень в судовому засіданні 10.02.2016 р. та письмового відзиву на позов (вх.№3508 від 14.01.2016 р)., проти позовних вимог заперечив в повному обсязі. Також, додатково через канцелярію суду відповідачем подано заяву № 2 від 08.02.2016 р. (вх. № 4885 від 09.02.2016 р.) відповідно до якої до матеріалів справи долучено копію рахунку з централізованого водопостачання та водовідведення № 4560від 31.12.2015 р. за грудень 2015 р. та копію листа КП "Тернопільводоканал" № 74/16 від 26.01.2016 р. щодо відсутності заборгованості та припинення дії договору № 4560 з 31.12.2015 р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Майново - господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

01.02.2013 р. між комунальним підприємством "Тернопільводоканал" (надалі - Виробник) та ОСББ "Львівська - 12" (надалі - Виконавець) укладено договір № 4560 про забезпечення житлових будинків послугами з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.

Згідно розділу І договору виробник зобовязується забезпечити житлові будинки, визначені додатком № 1 до даного договору, які перебувають на обслуговуванні відповідача, послугами з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, а виконавець зобовязується, відповідно до п.2.2.2 Договору, своєчасно і повністю оплачувати позивачу різницю, яка виникає між обсягами реалізації послуг, утримувати, належно експлуатувати та здійснювати ремонт внутрішньобудинкових та каналізаційних мереж, пристроїв та приладів на них, відповідати за технічних стан і збереження водолічильників.

Згідно з п. 3.6. Договору позивач вправі проводити відповідачу нарахування різниці, яка виникає між обсягами реалізації послуг навіть у випадку відсутності 100% укладених трьохсторонніх договорів між позивачем, відповідачем та мешканцями кожного окремо взятого будинку.

Згідно з пунктом 1.2 Договору сторони домовились належно виконувати умови даного договору, вимоги Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Закону України "Про питну воду та питне водопостачання", Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р., Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України № 190 від 27.06.2008 року, а також інших нормативно-правових актів, які регулюють відносини, що становлять предмет цього Договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, не забезпечив належне дотримання та виконання умов укладеного між контрагентами договору, внаслідок чого за період з лютого 2014 р. по жовтень 2015 р. за послуги водопостачання та водовідведення допустив заборгованість перед КП "Тернопільводоканал" в сумі 7 543,30 грн.

При цьому, облік води, використаної відповідачем, визначається за показниками водолічильника, показники якого зазначено у рахунках (копії знаходяться в матеріалах справи).

Кількість господарсько побутових стічних вод, визначається пропорційно до кількості води, отриманої з комунального водопроводу відповідно до пп.1 п.5.29 Правил.

Крім того, нарахування за спожиті послуги проводилося на підставі затверджених в установленому порядку тарифів за послуги водопостачання та водовідведення. Сторони домовились, що чинні на момент укладення угоди від № 4560 від 01.02.2013 р. тарифи на послуги комунального підприємства можуть бути змінені без додаткового погодження на це відповідача, а споживач про таку зміну повідомляється через засоби масової інформації або через виставлені до оплати рахунки (п.3.3. Договору).

Пунктом 3.4 Договору, сторони погодили, що остаточний розрахунок за послуги, спожиті в поточному періоді, відповідач зобов'язаний проводити у п'ятиденний строк після отримання рахунку від позивача.

Пунктом 5.1. Договору, Сторони погодили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом терміну трьохсторонніх договорів, укладених на підставі рішення № 2526 від 18.12.2008 р. між Виробником, Виконавцем та мешканцями житлового будинку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, комунальне підприємство "Тернопільводоканал" посилається на те, що відповідачу за період з лютого 2014 р. по жовтень 2015 р. виставлялися рахунки на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, останній за жовтень 2015 р. № 4560 на суму 7 543,30 грн, однак відповідачем, в порушення умов укладеного між учасниками спірних правовідносин договору, дану суму у п'ятиденний строк після отримання рахунку (п.3.4) розрахунок не проведено, що стало підставою для звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

В той же час, як вбачається із усних пояснень представників відповідача наданих в судових засіданнях, а також письмового відзиву на позов, ОСББ "Львівська -12" зазначає, що КП "Тернопільводоканал", не розірвавши трьохсторонній договір від № 4560 від 01.02.2013 р., укладений між Виробником, Виконавцем та мешканцями житлового будинку, ігноруючи пропозиції відповідача № 6 від 05.05.2015 р. та № 16 від 24.12.2015 р. щодо розірвання угоди № 4560 від 01.02.2013 р., комунальне підприємство уклало двохсторонні договори про забезпечення послугами з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення безпосередньо із споживачами (мешканцями житлового будинку, який знаходиться по вул. Львівська, 12 у м. Тернопіль).

Після отримання рахунків на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, в тому числі і за жовтень 2015 р. № 4560 на суму 7 543,30 грн, відповідачем виявлено розбіжності між показниками загальнобудинкового лічильника і показниками лічильників власників квартир та нежитловими приміщеннями ОСББ "Львівська 12" щодо об'ємів спожитої води.

З метою встановлення причин розбіжностей, ОСББ "Львівська 12" 15.12.2015 р. звернулося із вимогою № 15 до КП "Тернопільводоканал" провести обстеження загальнобудинкових мереж водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку по вул. Львівська, 12 у м. Тернопіль та допомогти з'ясувати причину виникнення заборгованості.

Разом з тим, КП "Тернопільводоканал" не здійснивши обстеження загальнобудинкових мереж водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку по вул. Львівська, 12 у м. Тернопіль та не з'ясувавши дійсні підстави виникнення заборгованості за незрозумілі для мешканців спірного будинку великі об'єми використаної води, звертається до господарського суду Тернопільської області із позовом до відповідача - ОСББ "Львівська 12" про стягнення 10 758,00 грн заборгованості за спожиті послуги, з яких: 7 543,30 грн - основний борг, 2 165,21 грн- інфляційні нарахування, 230,78 грн - 3% річних, 818,71 грн - пеня (позовна заява № 3390/15 від 17.12.2015 р. (вх. № 1243 від 22.12.2015 р.)).

Крім того, в матеріалах справи відсутня будь яка інформація, яка б засвідчувала факти виклику відповідачем чи іншими мешканцями житлового будинку, який знаходиться по вул. Львівська, 12 у м. Тернопіль, чи самовільного виїзду аварійних чи інших служб КП "Тернопільводоканал" для усунення несанкціонованих витоків води в системі водопостачання та водовідведення загальнобудинкових мереж багатоквартирного будинку по вул. Львівська, 12.

25.12.2015 р. голова правління ОСББ "Львівська 12" черговий раз звертається до КП "Тернопільводоканал" із проханням № 17 направити працівника комунального підприємства для спільного обстеження загальнобудинкових мереж водопостачання та водовідведення багатоквартирного будинку по вул. Львівська, 12 у м. Тернопіль на проміжку від загальнобудинкового лічильника обліку води до квартирних лічильників з метою виявлення неполадок та можливого несанкціонованого витоку води.

За результатами проведеного 26.12.2015 р. та 29.12.2016 р. ОСББ "Львівська 12" та представниками КП "Тернопільводоканал" технічного обстеження водоканалізаційних мереж житлового будинку, який знаходиться по вул. Львівська, 12 у м. Тернопіль виявлено факт врізки нежитлових приміщень № 44, № 45, №46, № 47 до водопостачання перед загальнобудинковим лічильником. Окрім цього, під час обстеження виявлено факт підключення квартир № 12, № 18, № 24, № 30, № 36, № 42, № 48, які знаходяться у багатоквартирному будинку № 10 по вул. Львівській у м. Тернопіль до загальнобудинкових мереж водопостачання будинку № 12 по вул. Львівській у м. Тернопіль. Зазначені факти зафіксовані в Актах технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 26.12.2015 р. та від 29.12.2015 р.

Таким чином, судом встановлено, що квартири № 12, № 18, № 24, № 30, № 36, № 42, № 48, які знаходяться у багатоквартирному будинку № 10 по вул. Львівській у м. Тернопіль проводили забір води через загальнобудинковий лічильник будинку № 12 по вул. Львівська, однак оплату проводили через ОСББ "Львівська 10" в результаті чого утворились розбіжності між загальнобудинковим лічильником будинку № 12 по вул. Львівській та лічильниками обліку води встановленими у квартирах та нежитлових приміщеннях ОСББ "Львівська 12".

Як вбачається із листа позивача № 174/16 від 26.01.2016 р., копія якого долучена відповідачем до матеріалів справи, виявлені при обстеженні водоканалізаційних мереж житлового будинку № 12 по вул. Львівській в м. Тернопіль, які відображені в Акті технічного обстеження водоканалізаційних мереж від 26.12.2015 р., а також беручи до уваги показники водомірів мешканців квартир № 12, № 18, № 24, № 30, № 36, № 42, № 48 житлового будинку № 10 по вул. Львівській в м. Тернополі, зафіксовані представниками КП "Тернопільводоканал" під час опломбування водомірів вказаних квартир у 2013 р., та зняті представниками нашого підприємства показники водомірів цих квартир у грудні 2015 р., для ОСББ "Львівська - 12" проведено перерахунок вартості послуг з водопостачання та водовідведення, за результатами якого станом на 31.12.2015 р. ОСББ "Львівська - 12" не має заборгованості перед КП "Тернопільводоканал", що підтверджується виставленим відповідачу рахунком з централізованого водопостачання та водовідведення № 4560 від 31.12.2015 р. за грудень 2015 р.

Таким чином, суд констатує, що станом на день звернення КП "Тернопільводоканал" з даними позовними вимогами до суду, а також на час розгляду справи, у відповідача відсутня заборгованість в сумі 7 543,30 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення з ОСББ "Львівська -12" на користь КП "Тернопільводоканал" основної заборгованості в сумі 7 543,30 грн слід відмовити.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що позивачем, окрім основної заборгованості, нараховано відповідачу за прострочення оплати послуг водопостачання та воводовідведення, 818,71 грн пені, 2 165,21 грн інфляційних нарахувань та 3 % річних в розмірі 230,78 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Відповідно до п. 1.3. постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 р. " Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Враховуючи викладене в сукупності, суд констатує, що у зв'язку з відсутністю факту порушення відповідачем основного грошового зобов'язання відсутні правові підстави для стягнення з нього 818,71 грн пені, 2 165,21 грн інфляційних нарахувань та 3 % річних в розмірі 230,78 грн. Тому позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо клопотання позивача від 09.02.2016 р. (вх.№ 4852 від 09.02.2016 р.) про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України, суд зазначає, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Натомість, вирішуючи спір, суду належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У даній справі обставини, на які посилається позивач, не свідчать про наявність у нього порушеного суб'єктивного права з боку відповідача.

При цьому, судом враховано п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами, у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що предмет спору в даній справі був відсутній і до порушення провадження у справі, що тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі, а тому клопотання відповідача про припинення провадження у справі № 921/1188/15-г/15 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з ст. 1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

З наведеного вбачається, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення невизнання або оспорювання.

При цьому, приписами ч. 2 ст. 21 ГПК України встановлено, що позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду із відповідним позовом є порушення прав та охоронюваних законом інтересів особи - позивача у справі.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для стягнення з відповідача заявленої суми грошових коштів, то позовні вимоги не можна вважати обґрунтованими, з огляду на що в суду відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його підписання 15.02.2016 року через місцевий господарський суд.

Суддя Н.В. Охотницька