ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" лютого 2016 р. Справа № 05/5004/265/11

Суддя господарського суду Волинської області Бондарєв С.В., розглянувши матеріали за заявою Маневицької виправної колонії управління ДПтС України у Волинській області (№42) №42/355/17 від 28.01.2016р. (вх.№01-59/20/16 від 01.02.2016р.) про розстрочку виконання рішення

по справі №05/5004/265/11

за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області, м. Луцьк

до Маневицької виправної колонії №42, смт. Маневичі

про стягнення 295 920,00 грн.

Представники:

від заявника: Степанюк М.В.-дов. №3 від 08.02.2016р., Михальчук А.А.-дов. №4 від 08.02.2016р.

від стягувача: Матвійчук Т.М.-дов. №1782/9 від 25.08.2015р.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки учасників судового процесу.

Суть заяви: Заявник-Маневицька виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42)-звернувся до суду із заявою №42/355/17 від 28.01.2016р. (вх.№01-59/20/16 від 01.02.2016р.) про розстрочку виконання рішення суду від 27.04.2011р. по справі №05/5004/265/11 про стягнення з Маневицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області заборгованості в сумі 190 684,00 грн. рівними частинами на 60 календарних місяців з січня 2015р. по листопад 2020р. включно шляхом сплати 3 195,00грн. та у грудні 2020 року-один платіж розміром 2 179,00грн. відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України.

В обґрунтування підстав для розстрочення рішення посилається на те, що Маневицька виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42) є державною установою, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів, є неприбутковою організацією, перебуває у скрутному фінансовому становищі. У заявника наявна кредиторська заборгованість за комунальні послуги і по внутрішнім розрахункам. Несприятлива фінансова ситуація виникла, у зв'язку з низьким рівнем фінансування з Державного бюджету на рівні 19,5% від потреби. Крім того, звертає увагу суду на те, що Маневицька виправна колонія (№42) має істотну заборгованість перед позивачем та іншими контрагентами, ризикує утворенням заборгованості перед бюджетом з податків та зборів, заробітної плати, купівлі продуктів харчування для засуджених, у зв'язку із чим стягнення всієї суми боргу на користь позивача, на тлі браку коштів, негативно вплине на законні майнові інтереси відповідача і як наслідок погіршить фінансове становище.

Заявлені вимоги підтверджує Положенням про Маневицьку виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42); довідкою про включення до реєстру неприбуткових організацій; тимчасовим кошторисом на 1 квартал 2016р.; довідкою "Розрахункова потреба у видатках загального фонду на 2016р. (проект)"; платіжними дорученнями з листопада 2014р. по грудень 2015р.; довідкою про наявність залишків коштів на реєстраційних рахунках Маневицької виправної колонії (№42) в управлінні Державного казначейства України в Маневицькому районі на 28.01.2016р.; довідкою про підтвердження надходжень до спеціального фонду Державного бюджету України станом на 28.01.2016р.; графіком розстрочки боргу Маневицької виправної колонії (№42); довідкою про отримання коштів від надання послуг та їх використання для господарської діяльності; випискою по рахунку 8343 за 05.11.2014р.

Представники заявника в судовому засіданні 10.02.2016р. підтримали заяву про розстрочку рішення господарського суду Волинської області №42/355/17 від 28.01.2016р. (вх.№01-59/20/16 від 01.02.2016р.) в повному об'ємі та просять суд задоволити.

Представник стягувача - Державна екологічна інспекція у Волинській області - в судовому засіданні 10.02.2016р. не заперечує проти розстрочки виконання рішення по справі № 05/5004/265/11 від 29.04.2011р. на термін який буде затверджено рішенням суду.

Крім того, долучив до матеріалів заяви лист Державної екологічної інспекції у Волинській області за №376/9 від 09.02.2016р. (вх.№01-54/1145/16 від 10.02.2016р.) з якого вбачається, що стягувач не заперечує проти розстрочки виконання рішення по справі № 05/5004/265/11 від 29.04.2011р. на термін який буде затверджено рішенням суду.

Заслухавши пояснення представників заявника та стягувача, дослідивши додані до подання матеріали, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Волинської області від 27.04.2011 року у справі №05/5004/265/11 стягнуто з Маневицької виправної колонії № 42 на користь Державної екологічної інспекції у Волинській області - 295 920,00 грн. заподіяних державі порушенням природоохоронного законодавства збитків та стягнуто з Маневицької виправної колонії № 42 в доход Державного бюджету України 2959,20 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

10.05.2011р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 27.04.2011р., видано накази за №05/5004/265/11-1 та №05/5004/265/11-2.

Із листа за №03-40/428 від 25.08.2015р. Головного управління Державної казначейської служби України у Маневицькому районі Волинської області вбачається, що наказ господарського суду Волинської області від 10.05.2013р. №05/5004/265/11-1 про примусове виконання рішення суду від 27.04.2011р. про стягнення із Маневицької виправної колонії №42 збитків заподіяних державі порушенням природоохоронного законодавства в сумі 295 920,00 грн. пред'явлено до примусового виконання.

За нормами п. 28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845 зі змінами внесеними постановою кабінету Міністрів України від 30.01.2013р. №45 визначено код програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету та код економічної класифікації видатків бюджету з яких потрібно проводити безспірне списання коштів, а саме КПКВ 3606020 та КЕКВ 2800 на суму 295 920,00 грн.

На період виконання вимоги щодо безспірного списання коштів проведення видатків за платіжними дорученнями боржника може здійснюватися лише за захищеними видатками по загальному та спеціальному фондах, визначених Бюджетним кодексом України.

Ухвалою господарського суду Волинської області було від 09.09.2014р. було відмовлено Маневицькій виправній колонії управління ДПтС України у Волинській області (№42) в задоволенні заяви Маневицької виправної колонії управління ДПтС України у Волинській області (№42) про розстрочку виконання рішення господарського суду від 27.04.2011р. у справі № 05/5004/265/11.

Водночас, ухвалою господарського суду Волинської області від 05.11.2014р. заяву Маневицької виправної колонії управління ДПтС України у Волинській області (№42) про відстрочку виконання рішення від 27.04.2011р. по справі №05/5004/265/11 - задоволено та відстрочено виконання рішення господарського суду Волинської області від 27.04.2011р. по справі №05/5004/265/11 до 05 травня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.05.2015р. було відмовлено Маневицькій виправній колонії управління ДПтС України у Волинській області (№42) в задоволенні заяви Маневицької виправної колонії управління ДПтС України у Волинській області (№42) про відстрочку виконання рішення господарського суду від 27.04.2011р. у справі № 05/5004/265/11.

Ухвалою суду від 25.08.2015р. заяву Маневицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42) про розстрочення виконання рішення господарського суду Волинської області від 27.04.2011р. у справі №05/5004/265/11 задоволено частково. Виконання рішення господарського суду Волинської області від 27.04.2011р. у справі №05/5004/265/11 розстрочено строком на 4 місяці відповідно до графіку:- до 01.09.2015 року - 3195,00 грн.; - до 01.10.2015 року - 3195,00 грн.;- до 01.11.2015 року - 3195,00 грн.;- до 01.12.2015 року - 3195,00 грн.;- до 01.01.2016 року - 252 345,00 грн.

Заявник-Маневицька виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42)-звернувся із заявою №42/355/17 від 28.01.2016р. (вх.№01-59/20/16 від 01.02.2016р.) до суду про розстрочку виконання рішення суду від 27.04.2011р. про стягнення з Маневицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області заборгованості в сумі 190 684,00 грн. рівними частинами на 60 календарних місяців з січня 2015р. по листопад 2020р. включно шляхом сплати 3 195,00грн. та у грудні 2020 року-один платіж розміром 2 179,00грн. відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України.

Дослідивши наявні матеріали заяви, заслухавши пояснення повноважних представників заявника та стягувача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява про розстрочку виконання рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч.4 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Аналогічне кореспондується і з приписами ст. 115 ГПК України.

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Заява відповідача розглядається відповідно до вимог ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно п. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, має право розстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Згідно з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі, строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Пунктом 7.2 зазначеної постанови визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) -тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи -наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб -стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" зауважив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання рішення суду.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець та вищі судові інстанції у будь-якому випадку пов'язують можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами -виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із поданих сторонами доказів та пояснень представників боржника судом встановлено наявність виняткових обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а саме:

Маневицька виправна колонія управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42) є державною установою, яка фінансується за рахунок бюджетних коштів та є неприбутковою організацією.(довідка за №7233/15-011 від 04.11.2004р.)

На даний час, у заявника склалися обставини, що ускладнюють виконання рішення суду, а саме несприятлива фінансова ситуація, що пов'язана з низьким фінансуванням з Державного бюджету на рівні 19,5% від потреби, в т.ч. по КЕКВ 2800 на рівні 0,1%. В розрахунковій потребі до бюджетного запиту у видатках загального фонду на 2016 рік по КЕКВ 2800 було передбачено кошти в сумі 328,5 тис. грн., а фактично виділено 0,4 тис. грн. Враховуючи той факт, що з державного бюджету по загальному фонду кошти, що залишилися сплатити в сумі 190 684,00грн., головним розпорядником виділятися не будуть оскільки державний бюджет на поточний рік в цілому дефіцитний.

Довідкою про наявність залишків коштів на реєстраційних рахунках Маневицької виправної колонії (№42) в управлінні Державного казначейства України в Маневицькому районі станом на 28.01.2016р. залишок на рахунку в казначействі становить загальний фонд-0,00грн., спеціальний фонд-38 002,55грн., депозитний рахунок-41 947,18грн., Чорнобильський рахунок-0,00грн.

Крім того, заявник вживає заходи для погашення заборгованості перед позивачем, а саме Маневицька виправна колонія (№42) здійснила погашення боргу на рахунок Маневицької селищної ради на загальну суму 105 236,00 грн. що підтверджується платіжними дорученнями за період з 05.11.2014р. по 14.12.2015р.

Згідно ст. 124 Конституції України, ст.115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Беручи до уваги вищевикладене, характер спору, специфіку господарської діяльності боржника, його фінансовий стан та враховуючи, що невідкладне вжиття до Маневицької виправної колонії (№42) заходів примусового виконання судового рішення (зокрема, звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника) призведе до утворення заборгованості перед бюджетом з податків та зборів, заробітної плати, купівлі продуктів харчування для засуджених і як наслідок погіршить його фінансове становище, а також з метою недопущення порушення прав та інтересів стягувача, господарський суд вважає за можливе заяву Маневицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42) задоволити частково та розстрочити виконання рішення суду від 27.04.2011р. у справі №05/5004/265/11 терміном на 12 місяців, в т.ч. з лютого 2016р. по грудень 2016р. (включно), щляхом сплати стягувачу 3 500грн. щомісячно, січень 2017р., шляхом сплати стягувачу 152 184,00грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 86, 115, 116, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. Заяву Маневицької виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області (№42) про розстрочення виконання рішення господарського суду Волинської області від 27.04.2011р. у справі №05/5004/265/11 задоволити частково.

2. Виконання рішення господарського суду Волинської області від 27.04.2011р. у справі №05/5004/265/11 розстрочити строком на 12 місяців відповідно до графіку:

- лютий 2016 року - 3 500,00 грн.;

- березень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- квітень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- травень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- червень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- липень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- серпень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- вересень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- жовтень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- листопад 2016 року - 3 500,00 грн.;

- грудень 2016 року - 3 500,00 грн.;

- січень 2017 року- 152 184,00грн.

Суддя С. В. Бондарєв