донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

03.02.2016 справа №908/5177/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2І, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:Не зявився
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Шосткінське лісове господарство», смт. Вороніж, Сумська область
на рішення господарського судуДонецької області
від07.12.2015 року
по справі№ 908/5177/15 (суддя: Кучерява О.О.)
за позовомДержавного підприємства «Шосткінське лісове господарс-тво», смт. Вороніж, Сумська область
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Енерговуглепром», м. Донецьк
простягнення 44 830, 18 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Шосткінське лісове господарство», смт. Вороніж, Сумська область (далі «Позивач») звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерговуглепром», м. Донецьк (далі «Відповідач») суми основного боргу у розмірі 27 765, 22 грн., суми 3% річних у розмірі 1 099,96 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 15 956,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.09.2015 року, позовну заяву Державного підприємства «Шосткінське лісове господарство» було направлено для розгляду за територіальною підсудністю до господарського суду Донецької області.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.12.2015 року у справі № 908/5177/15 в задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Шосткінське лісове господарство» було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2015 року у справі № 908/5177/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Державного підприємства «Шосткінське лісове господарство» в повному обсязі.

Заявник апеляційної скарги вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з невірним застосуванням норм матеріального права, а висновки господарського суду Донецької області не відповідають обставинам справи, зокрема, позивач не погоджується з твердженням суду першої інстанції щодо відсутності жодного документа, який підтверджує передачу позивачем товару.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, поважність причин не явки суду не повідомили.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників сторін.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась, складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 18.02.2014 року між Державним підприємством «Шосткинське лісове господарство» (далі «Продавець») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерговуглепром» (дала «Покупець») укладений договір купівлі-продажу необробленої деревини № 22 (далі «Договір»), відповідно до пункту 1.1 якого продавець передає у власність на умовах франко-склад продавця (франко-нижній, франко-верхній) пиловник хвойний (далі - «Товар»), лоти №№ 1732; 1741; 1745; 1751, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в цьому договорі за результатами проведення спеціалізованого аукціону із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі ІІ кварталу 2014 року, який відбувся 17.02.2014 року.

Згідно з п. 1.3. Договору, право власності на майно переходить до Покупця з моменту повної оплати продавцю вартості купленого на аукціоні товару та підписання акту його приймання передачі.

Загальна сума договору 151 900,00 грн. без ПДВ (п. 4.2 Договору).

Пунктом 6.1. Договору сторони узгодили, що прийом-передача товару здійснюється на складі продавця за умовами: франко-склад продавця (Позивача) за якістю у відповідності з нормами відповідних ГОСТ, ТУ, інших умов згідно законодавства України; за кількістю у відповідності з товарно-транспортними чи залізничними накладними та специфікаціями до них з підписом уповноваженої особи та печаткою продавця.

Приймання товару по кількості і якості здійснюється у відповідності з вимогами інструкцій про порядок приймання лісо продукції по кількості і якості П-6, П-7, ДСТУ 4020-2-2001, 2034-92 (п. 6.4. Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору, платіж (передоплата 100% вартості) здійснюється шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за кожну партію товару, згідно виставленого рахунку фактури на протязі 5 календарних днів з дати предявлення рахунку до сплати.

Покупець зобовязаний здійснювати попередню оплату за кожну партію товару на протязі 5-ти календарних днів з дати предявлення рахунку до сплати (п. 8.1 Договору).

Цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування своїх вимог, як доказ отримання відповідачем товару та виникнення у останнього грошового зобовязання, позивачем надані наступні документи:

· накладна № 149/6 від 07.04.2014 року на суму 39 710,35 грн.;

· накладна № 149/61 від 07.04.2014 року на суму 11 054,87 грн.;

· специфікація-накладна № 270 від 07.04.2014 року;

· залізнична накладна № 32639379 від 07.04.2014р.

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову з огляду на відсутність жодного документу, який би підтверджував факт отримання відповідачем товару та свідчив про доручення відповідальній особі отримати товарно-матеріальні цінності за спірним правочином.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду попередньої інстанції, виходячи з такого.

Місцевим судом правильно встановлено, що укладений між сторонами договір про купівлю-продаж необробленої деревини № 22 від 18.02.2014 року за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак, вирішуючи даний спір по суті, господарський суд правомірно керувався положеннями пар. 1, 3 Глави 54 ЦК України.

В силу ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приймаючи оскаржене рішення, суд вірно виходив з того, що згідно умов Договору, зобов'язання відповідача з оплати товару виникає з моменту отримання ним відповідних первинних бухгалтерських документів, які складаються при передачі продукції та її оплаті за господарським договором.

Згідно приписів ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Аналогічна правова норма закріплена ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України.

Оскільки, пункт 1.3 договору зазначає що, право власності на Товар переходить з моменту повної оплати продавцю вартості купленого на аукціоні товару та підписання акту його приймання передачі, то можна виділити дві умови набуття права власності:

1) оплати продавцю вартості купленого на аукціоні товару;

2) підписання акту його приймання передачі.

В матеріалах справи відсутні докази приймання-передачі товару, а отже не можна вважати, що відповідач набув право власності на товар, оскільки отримання товару не підтверджене товаророзпорядчими документами.

Отже, встановивши відсутність належних та допустимих доказів які б підтверджували факт отримання відповідачем товару, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту виникнення у відповідача зобов'язання з оплати цього товару, а відтак, і підстав для застосування до останнього штрафних санкцій за невиконання умов Договору.

Посилання Скаржника на

· накладна № 149/6 від 07.04.2014 року на суму 39 710,35 грн.;

· накладна № 149/61 від 07.04.2014 року на суму 11 054,87 грн.;

· специфікація-накладна № 270 від 07.04.2014 року;

· залізнична накладна № 32639379 від 07.04.2014р.,

судом до уваги не приймається, адже:

- за залізничною накладною № 32639379 від 07.04.2014р. Відповідач не є одержувачем вантажу, а лише платником за його перевезення,

- накладні № 149/6 від 07.04.2014 року на суму 39 710,35 грн. та № 149/61 від 07.04.2014 року на суму 11 054,87 грн.; № 270 від 07.04.2014р. лише конкретизують найменування, обсяги та вартість вантажу, що був відправлений за згаданою залізничною накладною (№ 32639379 від 07.04.2014р.). У цих накладних Відповідач знов-таки не визначений як одержувач чи власник вантажу,

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським суд допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Шосткінське лісове господарство», смт. Вороніж, Сумська область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2015 року у справі № 908/5177/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

1 до справи;

1 ГСДО;

1 ДАГС.