РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/30250/15 01.02.16 р.

За позовом 1) Приватного підприємства "Сервіс-Полімер"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-виробниче

підприємство "Равіола"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про скасування рішення,

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивачів: Чичинський О.В. за довіреністю № б/н від 14.01.2016 р.;

від відповідача: Левченко М.В. за довіреністю № 02-08.1/2105 від 27.10.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Сервіс-Полімер" та Товариство з обмеженою відповідальністю проектно-виробниче підприємство "Равіола" звернулись до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення.

Ухвалою суду від 03.12.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.01.2016 р.

22.12.2015 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі та відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 15.01.2016 р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 15.01.2016р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 15.01.2016 р. оголошувалась перерва до 01.02.2016 р.

Представник позивачів у судовому засіданні 01.02.2016 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 01.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (відповідач) від 07.10.2014 № 37-ДСК встановлено, що дії Приватного підприємства «Сервіс-Полімер» (позивач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-виробниче підприємство «Равіола» під час підготовки та участі у процедурі відкритих торгів із закупівлі товарів: метали та продукція металообробки код 27.10.5 (дріт катанка гладка в бунтах діаметром 5,0 та 5,5 мм), які проводились у травні - червені 2012 року Державним підприємством «Богуславське лісове господарство», являються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів.

За вказане порушення на ПП «Сервіс-Полімер» накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.; на ТОВ ПВП «Равіола» накладено штраф у розмірі 64 000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими рішеннями, просить суд визнати їх недійсними, посилаючись на те, що висновки Комітету про порушення позивачами законодавства про захист економічної конкуренції є безпідставними та не відповідають вимогам закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ч. 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

За правилами ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, зокрема, що позивачами пропущено граничний строк оскарження рішення, у зв'язку з чим у позові слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, Комітет листом від 09.10.2014 р. №02-06/2090 направив копію рішення від 07.10.2014 №37-ДСК на адресу ПП «Сервіс-Полімер» (49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, 151). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №774, рішення отримано ПП «Сервіс-Полімер» 17.10.2014 р.

Листом від 09.10.2014р. №02-06/2091 Комітет направив копію рішення від 07.10.2014 р. №37-ДСК на адресу ТОВ ПВП «Равіола» (49057, м. Дніпропетровськ, вул. Платова, буд. 92). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №766 Рішення отримано ТОВ ПВП «Равіола» 17.10.2014 р.

Таким чином, відповідач зазначає, що строк оскарження рішення адміністративної колегії Відділення від 07.10.2014 р. № 37-ДСК закінчився 17.12.2014 р., проте дана позовна заява надійшла до господарського суду міста Києва 30.11.2015 р., тобто, після закінчення встановленого законом строку на оскарження рішення Комітету.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» від 26.12.2011 р. № 15, визначено, що у застосуванні частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», господарським судам слід враховувати таке. За цими приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено.

Таким чином, зазначений строк є присічним. Встановлена Цивільним кодексом України позовна давність до відповідних правовідносин не застосовується.

Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України та його органів.

Разом з тим, повернення господарським судом позовної заяви без розгляду також не зупиняє перебігу визначеного статтею 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячного строку оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України.

Такої ж правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України, про що зазначено, зокрема, у постанові від 14.10.2008 р. у справі № 21/518-20/98 та від 14.12.2010 у справі № 2-5/1626-2010.

Статтею 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що здійснення іншими органами державної влади повноважень Антимонопольного комітету України, передбачених пунктами 1 - 4 і 11 частини першої, пунктами 1, 2 і 4 частини другої, пунктами 11 - 13, 15 і 16 частини третьої цієї статті, не допускається.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що у зв'язку із пропущенням позивачами граничного строку на скарження спірного рішення, позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Доводи позивачів щодо наявності підстав для відновлення пропущеного строку не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на зазначені положення чинного законодавства.

Крім того, статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення Комітет діяв у межах власних повноважень, у порядку та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у рішенні, відповідають фактичним обставинам справи та являються обґрунтованими.

Згідно зі статтею 51 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

Частиною 7 ст. 6 Закону встановлено, що розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади.

Судом встановлено, що позивачами сплачено судовий збір не за місцем розгляду справи, а на рахунок господарського суду Дніпропетровської області.

За таких обставин, з позивачів належить стягнути судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України за місцем розгляду справи.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Приватного підприємства "Сервіс-Полімер" та Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-виробниче підприємство "Равіола" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про скасування рішення відмовити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Сервіс-Полімер" (49057, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 151; ) в доход Державного бюджету України (одержувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, , МФО 820019, р/р 3001) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю проектно-виробниче підприємство "Равіола" (49057, м. Дніпропетровськ, вул. Платова, 92; ) в доход Державного бюджету України (одержувач Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, , МФО 820019, р/р 3001) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.02.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна