ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року Справа № 904/7987/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Крицька Я.Б.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність №б/н від 25.08.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 представник, довіреність №б/н від 23.11.2015 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпром"

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року у справі № 904/7987/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпром", м. Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 875 279,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року у справі № 904/7987/15 (суддя Колісник І.І.) заяву Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2015 року задоволено.

Розстрочено виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2015 року у справі № 904/7987/15 про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Краснозаводська, буд. 7, ідентифікаційний код 00659101) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметпром" (49005, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 32688155) основного боргу у сумі 1 847 788,80 грн., пені у сумі 24770,55 грн., 3% річних у сумі 2 720,05 грн., судового збору у сумі 28129,19 грн. шляхом сплати за наступним графіком: до 30.03.2016 року - 100 000,00 грн., до 30.04.2016 року - 200 000,00 грн., до 30.05.2016 року - 400 000,00 грн., до 30.06.2016 року - 500 000,00 грн., до 30.07.2016 року - 703 408,59 грн.

Ухвала мотивована обгунтованістю поданої заяви.

Суд зазначив, що підприємство відповідача має стратегічне значення для економіки і безпеки України, грошові кошти боржника, які б можна було спрямувати одноразовим платежом на погашення заборгованості, відсутні, є доведеним, що на кошти ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" накладено арешт державним виконавцем з метою виконання раніше відкритих виконавчих проваджень.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на порушення судом першої інстанції процесуального права, а саме - порушення права позивача щодо розгляду заяви про розстрочку виконання рішення за його участі. Зазначає, що прийнявши до уваги поданий відповідачем графік платежів, господарський суд фактично відстрочив і розстрочив виконання рішення суду, чим порушив п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України. Суд задовольнив вимоги відповідача за відсутності належних та допустимих доказів, які б були підставою для застосування ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України. Також скаржник посилається на те, що судом не враховано фінансовий стан позивача та можливі негативні наслідки щодо його господарської діяльності.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує її доводи. Просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, як законну та обґрунтовану, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2015 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 року, стягнуто з відповідача на користь позивача 1 847 788,80 грн. основного боргу, 24 770,55 грн. пені, 2720,05 грн. - 3% річних, 28 129,19 грн. судового збору (а.с. 49-51, 102-105).

На примусове виконання судового рішення 24.12.2015 року господарським судом видано наказ (а.с.109).

25.12.2015 року Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" звернулося до суду із заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду шляхом сплати заборгованості у загальній сумі 1 903 408,59 грн., з яких: 1 847 788,80 грн. - основний борг; 24 770,55 грн. - пеня, 2720,05 грн. - 3% річних, 28 129,19 грн. - судовий збір за наступним графіком: до 30.03.2016 року - 100 000,00 грн., до 30.04.2016 року - 200 000,00 грн., до 30.05.2016 року - 400 000,00 грн., до 30.06.2016 року - 500 000,00 грн., до 30.07.2016 року - 703 408,59 грн.(а.с.110-113).

Зі змісту заяви вбачається, що заявником зазначена адреса позивача - АДРЕСА_2.

В апеляційній скарзі позивач посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи і відповідач умисно не зазначив правильну адресу позивача.

З пояснень представника колегії суддів відповідача вбачається, що ним зазначено адресу позивача, вказану у договорі.

Відповідно до положень ст.121 ГПК України заява про розстрочку виконання рішення розглядається у десятиденний строк з викликом сторін.

Колегією суддів встановлено, що на час звернення відповідача до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрметпром" був зареєстрований за юридичною адресою: АДРЕСА_3. Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.177, 178).

Зазначена адреса була вказана у позовній заяві (а.с.3).

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року заява Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" про відстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2015 року була прийнята до розгляду та призначена на 06.01.2016 року, тобто в межах встановленого ст.121 ГПК України строку (а.с.140).

На зворотньому боці ухвали стоїть печатка суду з реєстраційним вихідним номером з вказаною кількістю екземплярів, які надіслані сторонам по справі.

На запит Дніпропетровського апеляційного господарського суду господарський суд Дніпропетровської області направив поштові повідомлення про вручення направленої сторонам у даній справі ухвали від 28.12.2015 року, які були повернуті поштовим відділенням до суду першої інстанції після направлення справи з апеляційною скаргою до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

З зазначених поштових повідомлень вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрметпром" повідомлення суду направлено за адресою: АДРЕСА_4, тобто за юридичною адресою, яку зазначив позивач як правильну у позовній заяві та апеляційній скарзі (а.с.187, 189). Отримана ухвала підприємством позивача 15.01.2016 року.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Повноважний представник позивача в судове засідання не з'явився, витребувані судом документи не представив (а.с.140).

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представника сторони - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без його участі, якщо нез'явлення цього представника не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суду дійшла висновку про те, що позивач був повідомлений належним чином про час та місце розгляду заяви відповідача та будь-які порушення судом процесуальних прав позивача відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора, і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

В п.п.7.1.1.та п.п.7.1.2. постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 17.10.2012, № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" визначено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Зі змісту оскаржуваної ухвали колегія не вбачає висновку про відстрочку виконання судового рішення. Доводи апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

Колегія суддів поділяє висновок ухвали про наявність підстав для розстрочки виконання рішення суду з огляду на наступне:

В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначав, що не взмозі виконати рішення суду у повному обсязі, так як не має у своєму розпорядженні грошові кошти у стягнутому на користь позивача розмірі, які можна було б спрямувати одноразовим платежем на виконання рішення суду.

На вимогу колегії суддів представник відповідача надав довідки ПАТ "АТ" Експрес-банк" та ПАТ "Марфін банк", з яких вбачається, що станом на час звернення відповідача до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду на рахунку підприємства були наявні грошові кошти в розмірі 1 288 514,06 грн. (а.с.179-182).

Судом першої інстанції встановлено, що відносно відповідача існують виконавчі провадження з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року у справі № 904/10192/14 відповідно до якого постановами державного виконавця від 21.08.2015 року накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також накладено арешт на кошти боржника на його банківських рахунках (а.с. 132 -138).

Також відповідач станом на 30.11.2015 року мав кредиторську заборгованість 84 434 тис.грн. та дебіторську заборгованість 22 208 тис.грн. (а.с.130 131).

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" є власністю держави, засновано Міністерством інфраструктури України, що підтверджується Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.32-34).

Відповідно до постанову Кабінету Міністрів України №83 від 04.03.2015 року "Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", ПАТ "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" включено до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

У якості доказів на підтвердження спроможності сплачувати заборгованість частинами відповідач посилався на укладений ним із Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця) за участю Державного підприємства "Придніпровська залізниця" договір на модернізацію тягового рухомого складу № 24/2014-ЦЮ-14009п від 11.02.2014 року відповідно до умов якого боржник зобов'язується провести протягом 2014 - 2016 років ремонт тепловозів на загальну суму 74 877 672,00 грн. (а.с.116 129).

Колегія суддів вважає, що сукупність вказаних доказів дозволяє встановити, що підстави, які зазначив відповідач для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду, є вийнятковими.

При розгляді апеляційної скарги позивач не навів, які його інтереси необхідно врахувати при вирішенні питання щодо законності оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів погоджується з посиланням апелянта про обовязковість виконання рішення суду, однак вважає, що позивач не спростував доводи відповідача та оскаржуваної ним ухвали.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведеності їх переконливості.

Апеляційна скарга є не доведеною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 06.01.2016 року у справі № 904/7987/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 16.02.2016 року.