ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р.Справа № 922/4/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія", м. Київ
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 аграрних наук України", с. Бірки 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторін відповідача: - ОСОБА_1 академія аграрних наук України, м. Київ
про стягнення 3338651,90 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 довіреність №29 від 23.09.2015р.;

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна Компанія" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 аграрних наук України", в якій позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 3338651,90 грн., що складається з: попередньої оплати у розмірі 2897100,00 грн. та безпідставно отримані кошти у розмірі 441551,90 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно форвардного контракту №ФК 02/09-11-02 від 02.09.2011р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. у справі №922/4/16 прийнято позовну заяву до розгляду. Порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на "25" січня 2016 р. о (об) 10:45. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторін відповідача: ОСОБА_1 академію аграрних наук України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить його задовольнити. 03.02.2016 р. надав письмові пояснення щодо відзиву на позов за вх.№3498, в яких позивач зазначив про переривання строку позовної давності вчиненням відповідачем дій, що свідчать про визнання нею свого боргу, а саме підписанням відповідачем актів звірки взаєморозрахунків від 01.10.2012р., від 30.11.2012р. та 31.12.2012р., тобто строк позовної давності на подання даної позовної заяви до суду закінчується 31.12.2015р., тобто позивач звернувся до суду в межах строку, а саме 29.12.2015р.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого представника у судове засідання не направив. Надав через канцелярію суду 22.01.2016р. відзив на позовну заяву за вх.№2064, в якому зазначив про пропущення позивачем строку позовної давності, тому просив у задоволенні позову відмовити. 08.02.2016р. відповідачем повторно надана заява про застосування строку позовної давності, яка долучена судом до матеріалів справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 академія аграрних наук України, у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд установив наступне.

02.09.2011 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрне Компанія" (далі по тексту - позивач, покупець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Борки" ОСОБА_1 академії аграрних наук України", яке в подальшому було перейменовано на Державне підприємство "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 академії аграрних наук України" (далі по тексту - відповідач, продавець) форвардний контракт №ФК 02/09-11-02 (далі по тексту - контракт).

В подальшому позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 від 22.10.2011 року до форвардного контракту № ФК 02/09-11-02 від 02.09.2011 року.

Згідно з п. 1.1. контракту в порядку та на умовах визначених цим контрактом продавець зобов'язується виростити власними силами та передати покупцю у власність базовий актив - сільськогосподарську продукцію (озимі) урожаю 2012 року, у номенклатурі, кількості та за цінами, вказаними в цьому контракті, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною передбачених цим контрактом.

Відповідно із п. 2.1. та п. 4.1. контракту (з урахуванням змін внесених додатковою угодою) базовим активом, далі по тексту - товар, за цим контрактом виступає: пшениця озима власного врожаю 2012 року у кількості 1957,50 тонн, вартість однієї тонни 1 480,00 грн. з ПДВ.

Згідно п. 4.3 контракту та додаткової угоди № 2 до контракту загальна вартість товару по контракту склала 2897100,00 грн. 00 коп., з ПДВ.

Згідно п. 3.2. контракту кінцевий строк поставки товарів за цим контрактом встановлюється до 01.09.2012 року.

Відповідно до умов контракту та додаткових угод до контракту позивач перерахував відповідачу грошові кошти на загальну суму 3338651,90грн. що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №2 від 23.11.2011р. на суму 60364,00 грн.; №7 від 24.11.2011р. на суму 117 460,00 грн., №13 від 29.11.2011р. на суму 113231,00 грн.; №15 від 29.11.2011р. на суму 4163,56 грн.; №21 від 30.11.2011р. на суму 40523,67 грн.; №27 від 01.12.2011р. на суму 78604,72 грн.; №34 від 02.12.2011р. на суму 22962,38 грн.; №58 від 08.12.2011р. на суму 41500,00 грн.; №60 від 12.12.2011р. на суму 39000,00 грн.; №63 від 15.12.2011р. на суму 50000,00 грн.; №73 від 20.12.2011р. на суму 33000,00 грн.; №81 від 23.12.2011р. на суму 215839,00 грн.; №91 від 27.12.2011р. на суму 70000,00 грн.; №107 від 29.12.2011р. на суму 195439,22 грн.; №37 від 16.01.2012р. на суму 264558,34 грн.; №63 від 19.01.2012р. на суму 2781,90 грн.; №79 від 30.01.2012р. на суму 50000,00 грн.; №90 від 01.02.2012р. на суму 153077,53 грн.; №158 від 15.02.2012р. на суму 50000,00 грн.; №806 від 27.06.2012р. на суму 30300,00 грн.; №863 від 12.07.2012р. на суму 246819,45 грн.; №884 від 16.07.2012р. на суму 7347,68 грн.; №914 від 18.07.2012р. на суму 17000,00 грн.; №931 від 20.07.2012р. на суму 121000,00 грн.; №978 від 27.07.2012р. на суму 1389,98 грн.; №1006 від 30.07.2012р. на суму 47637,94 грн.; №1047 від 01.08.2012р. на суму 134000,00 грн.; №1064 від 01.08.2012р. на суму 34180,86 грн.; №1107 від 03.08.2012р. на суму 1530,00 грн.; №1092 від 03.08.2012р. на суму 12300,67 грн.; №1106 від 03.08.2012р. на суму 100000,00 грн.; №1175 від 15.08.2012р. на суму 34000,00 грн.; №1200 від 20.08.2012р. на суму 100000,00 грн.; №1229 від 22.08.2012р. на суму 5460,00 грн.; №586644 від 31.08.2012р. на суму 100000,00 грн.; №1282 від 07.09.2012р. на суму 1230,00 грн.; №586839 від 14.09.2012р. на суму 24700,00 грн.; №1315 від 18.09.2012р. на суму 60000,00 грн.; №586918 від 20.09.2012р. на суму 133750,00 грн.; №1339 від 24.09.2012р. на суму 30000,00 грн.; №586998 від 26.09.2012р. на суму 200000,00 грн.; №587001 від 27.09.2012р. на суму 62500,00 грн.; №587031 від 27.09.2012р. на суму 100000,00 грн.; №587164 від 09.10.2012р. на суму 100000,00 грн.; №587167 від 10.10.2012р. на суму 31500,00 грн.

Із перерахованої суми 3338651,90грн., 2897100,00 грн. перераховані позивачем як попередня оплата, 441551,90 грн. були помилково перераховані відповідачу, тобто окрім суми попередньої оплати передбаченої контрактом, кошти у сумі 441 551,90 грн. отримані відповідачем безпідставно.

Відповідач в порушення умов договору не здійснив поставку товару, такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Між сторонами були підписані акти звірки взаєморозрахунків: 01.10.2012р., 30.11.2012р. та 31.12.2012р., що є визнанням відповідачем наявністю боргу перед позивачем.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач звернувся до суду із клопотанням про застосування до позовної заяви позивача строку позовної давності, оскільки за умовами п.3.2.1. контракту - кінцевий строк поставки товару відповідачем визначений по товару-1, товару -2 та товару -3 до 01.09.2012р., згідно п. 3.2.2 контракту визначено строк поставки товару - по товару 4 та товару 5 строк до 02.10.2012р.

Розглянувши заяву відповідача, заявлену у відзиві на позовну заяву, про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, суд відмовляє у її задоволенні, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, п. 3.2. контракту кінцевим строком поставки товару пшениці озимої є 01.09.2012р. Пунктів 3.2.1. та 3.2.2. про які вказує відповідач форвардний контракт №ФК 02/09-11-02 від 02.09.2012р. не містить, примірнику контракту який би містив вказані пункти відповідачем не надано.

Відповідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем були підписані акти звірки взаєморозрахунків від 01.10.2012р.; 30.11.2012р. та 31.12.2012р. (а.с. № 76-79), що є вчиненням відповідачем дії, що свідчить про визнання нею свого боргу.

31.12.2012р. між сторонами був підписаний зведений акт по декільком договорам, які укладені між позивачем та відповідачем, в тому числі і за форвардним контрактом №ФК 02/09-11-02 від 02.09.2012р. за яким відповідач визнав наявність боргу перед позивачем у розмірі 3338651,90 грн.

Згідно із частиною 4 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, однією з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером.

Частиною 7 цієї ж статті встановлено, що головний бухгалтер, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій. Зі змісту вказаних норм вбачається наявність повноваження у головного бухгалтера на підпис акта звірки взаєморозрахунків.

Судом встановлено, що акти звірки взаєморозрахунків від 01.10.2012р.; 30.11.2012р. та 31.12.2012р. підписані головним бухгалтером Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 аграрних наук України" ОСОБА_3 та скріплений печаткою підприємства - відповідача.

Таким чином, строк позовної давності на подання даної позовної заяви до суду починається з моменту підписання останнього акту звірки взаєморозрахунків, тобто 31.12.2012 р. та закінчується 31.12.2015р.

Як вбачається з матеріалів справи, дана позовна заява була надіслана позивачем за допомогою поштового зв'язку, згідно відбитку штампу "УКРПОШТА" на конверті, в якому надійшла дана позовна заява датою відправлення є 29 грудня 2015року, тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, а відтак клопотання відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності є безпідставним.

Аналогічної позиції притримується і Вищий господарський суд України при розгляді тотожних справ, про що зазначено у постановах: від 05.04.2012р. у справі №18/3221/11; від 22.10.2015р. у справі №910/9655/15.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно п. 9.9. контракту, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав покупцеві товар у встановлений цим договором строк, і прострочення поставки складає більше ніж 3 (три) робочих дні, покупець має право за власним вибором вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

16.10.2014р. позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення суми попередньої оплати у розмірі 3338651,90 грн. протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання, яку відповідачем отримано 21.10.2014р. Однак відповідачем на вказану вимогу не відреагував та грошові кошти не повернув.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів поставки товару позивачу не надав, - позовні вимоги про стягнення суми заборгованості у розмірі 2897100,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить стягнути з відповідача безпідставно отримані відповідачем грошові кошти у розмірі 441551,90 грн.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач не заперечував безпідставне отримання грошових коштів у розмірі 441551,90 грн. від позивача та погодив у актах звіряння взаєморозрахунків від: 01.120.2012р., 31.10.2012р. та від 31.12.2012р., бо сумою заборгованості за форвардним контрактом було вказано суму безпідставно перерахованих позивачем коштів та не надав доказів повернення цих коштів позивачу, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 441551,90 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, удові витрати у даній справі покладаються на відповідача з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 20, 175, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 625, 629, 692, 693 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 27, 32, 33, 34, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Борки" Інституту сільського господарства Північного Сходу ОСОБА_1 академії аграрних наук України" (63421, Харківська область, Змїївський район, село Бірки, вул. Леніна, будинок 2-А, п/р 260027982 в ХОД АТ "ОСОБА_4 Аваль" м. Київ МФО 350589, ідентифікаційний код 05460404) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова Аграрна компанія" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ідентифікаційний код 37469662) попередню оплату у розмірі 2897100,00 грн., безпідставно отримані кошти у розмірі 441551,90 грн. та 50079,80 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_5