РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"08" лютого 2016 р. Справа № 906/1435/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Грязнов В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат"

на рішення господарського суду Житомирської області від 26.11.2015 р.

у справі № 906/1435/15 (суддя Ляхевич А.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша";

2) ОСОБА_3

про стягнення 23038 грн. 89 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Жук Р.В.;

від відповідача: Ярмоліцький А.О.;

від третіх осіб:

1) не з'явився;

2) не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 26.11.2015 р. у справі № 906/1435/15 задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" про стягнення 23038,89 грн.

При прийнятті вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 03.10.2014р. між ПрАТ "CK "Уніка" та TOB "Житомирський м'ясокомбінат" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №007090/4055/0000101, предметом якого є страхування транспортного засобу "VOLKSWAGEN LT", державний реєстраційний номер НОМЕР_3. 31.10.2014р. на а/д М-06 Київ - Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля.

Судом першої інстанції встановлено, що до ПрАТ "СК "Уніка" у порядку регресу перейшло право на отримання від ОСОБА_3 як винуватця ДТП, компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля та, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ "СК "Перша" згідно полісу АС/9106914, позивач звернувся до ПрАТ "СК "Перша" із заявою в порядку регресу за вих.№436 від 21.01.2015р. про відшкодування витрат. У відповідь на претензію ПрАТ "СК "Перша" надіслало лист відмову у виплаті у зв'язку з тим, що 23.02.2015р. страхове відшкодування в межах ліміту за полісом ОСЦПВ (50 000 грн.) було виплачено потерпілій особі - ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат".

Суд урахував, що позивач, зазначаючи про факт подвійного отримання потерпілою особою відшкодування за пошкоджений автомобіль, звернувся з позовом у даній справі про стягнення 23038,89 грн. отриманого відповідачем страхового відшкодування, одночасно, визначивши правову природу цих коштів як відшкодування в порядку регресу шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою.

При вирішенні спірних правовідносин, суд першої інстанції зазначив, що у даному випадку грошові кошти, які було сплачено відповідачу Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка", були сплачені саме на виконання умов договору страхування, а не у позадоговірних зобов'язаннях. Отже, договірний характер правовідносин між сторонами виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч.1 ст.1212 ЦК України, разом з тим, в межах підстав та предмета позову судом з'ясовано наявність правових підстав для повернення страхового відшкодування, визначених умовами договору, а саме пунктом 6.3.10. договору страхування.

Також місцевим господарським судом було враховано положення п. 6.3.10 Договору, відповідно до якого якщо після отримання від страховика суми страхового відшкодування збитки страхувальника будуть відшкодовані іншими особами, страхувальник зобов'язаний повернути страховику отримане страхове відшкодування у розмірі збитків, відшкодованих такими особами, але не більше суми отриманого від страховика відшкодування.

Ураховуючи встановлені обставини у даній справі та положення діючого законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" звернулось з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Житомирської області від 26.11.2015 р. у справі № 906/1435/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Скаржник вважає, що рішення господарського суду є незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На підтвердження своїх доводів, скаржник зважає, зокрема, на таке.

23.02.2015р. відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та полісу обов'язкового страхування автомобіля Mersedes Vario, р.н. НОМЕР_2, страхова компанія ПрАТ «СК «ПЕРША» здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" в розмірі 49 490 грн. (тобто по максимуму ліміту страхового

відшкодування 50 000 грн. за мінусом франшизи 510 грн. передбаченої полісом.

Виплата від СК «Перша» відбулася по максимальному значенню розміру відшкодування, тобто розмір шкоди складає = > 50000грн. (розрахунок розміру шкоди не надавався).

Суддею першої інстанції було встановлено, що відповідно до Звіту № 981 від 10.11.2014р. застрахований транспортний засіб було визнано конструктивно знищеним. В рішенні також зазначено: «тому, на виконання умов договору страхування залишки конструктивно знищеного автомобіля було виставлено на авто аукціон та отримано найвищу пропозицію про купівлю залишків 62 000 грн.».

В рішенні не вказано на виконання якого пункту (підпункту, статті) договору страхування позивач виставив на авто аукціон залишки конструктивно знищеного автомобіля. Більш того Договором страхування взагалі не передбачено врахування пропозиції на авто аукціоні при визначенні розміру страхового відшкодування.

Згідно з п. 10.1.8.3 Договору, вартість залишків ТЗ може визначатися на підставі експертного висновку або на підставі Акту погодження залишкової вартості ТЗ між: Страховиком, Страхувальником та Вигодонабувачем.» Позивачем додано до позовної заяви Страховий акт № 00156262 від 05.12.2015р. погоджений лише Страховиком, що свідчить про факт одноособового прийняття рішення щодо вартості залишків, що є порушенням п.10.1.8.3. Договору добровільного страхування, та як наслідок неналежним доказом.

Як наслідок, розмір страхового відшкодування виплаченого ПрАТ СК «Перша» на користь відповідача не перевищує розміру реального збитку, нанесеного транспортному засобу відповідача та вирахуваного згідно Висновку експерта товарознавчого дослідження № 981 від 10.11.2014р., тому не дає права позивачу посилатися на п. 6.3.10 Договору в позові. За вказаним п. 6.3.10 Договору відповідач зобов'язаний повернути страховику (позивачу) отримане страхове відшкодування лише коли (всі) збитки страхувальника (відповідача) будуть відшкодовані іншими особами, але не більше суми, отриманого від страховика відшкодування. Згідно Висновку № 981 розмір збитків складає 115366,25грн., а розмір виплаченого ПрАТ "СК «Перша» страхового відшкодування лише 49 490 грн., що значно менше реального розміру збитків і як наслідок не відшкодовує їх.

За наведеного вище, скаржник стверджує, що відповідач не порушував умови договору страхування і не отримував подвійного відшкодування, оскільки не було перевищено навіть ліміту страхової суми по Договору страхування, при цьому не проведено відшкодування збитків в повному розмірі.

Також скаржник звертає увагу на те, що ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" добровільно та додатково застрахувало в ПрАТ ''Страхова компанія "УНІКА" свої майнові інтереси та майнові інтереси вигодонабувача на випадок настання страхового випадку - події, передбаченої Договором добровільного страхування, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування згідно з вказаним Договором страхування. В даному випадку на виконання умов Договору страховик виплатив страхове відшкодування та зі спливом часу фактично вимагає його повернення. За іншим правочином (Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), власник транспортного засобу Mersedes Vario, р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_6, застрахував свою цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів в ПрАТ "Страхова компанія «Перша». Тому після настання страхового випадку ПрАТ "Страхова компанія «Перша» здійснила виплату страхового відшкодування, тобто відшкодувала матеріальну шкоду, завдану майну третьої особи, зокрема, транспортному засобу ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат".

З оглядом на наведене, враховуючи різну правову природу зобов'язань, що призвели до виплат страхового відшкодування, скаржник зауважує, що позивач безпідставно та помилково стверджує, що відповідач подвійно отримав відшкодування за пошкоджений автомобіль.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до стараховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Не відповідачем була завдана шкода в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку саме відповідач є потерпілою стороною, а шкода була завдана фізичною особою - винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 2. ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до розширеної довідки ДАІ № 9456506 від 10.11.2014р., власником автомобіля Mersedes Vario,реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_6.

Тобто в даному випадку, як зазначає скаржник, позов пред'явлений до неналежного відповідача, оскільки в силу Закону «Про страхування» та Цивільного кодексу України ТОВ «Житомирський м'ясокомбінат» не може бути відповідачем по даній справі.

З поміж іншого, скаржник наголошує на тому, що не визнається володільцем джерела підвищеної небезпеки та не несе відповідальності перед потерпілим особа, яка здійснювала фактичне володіння (управління, експлуатацію) небезпечним об'єктом в силу трудових чи інших відносин з володільцем такого об'єкту (водій, машиніст, оператор тощо).

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили саме про володіння водієм ОСОБА_3 на відповідній правовій підставі транспортним засобом, який наніс шкоду (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу заїни).

За наведених обставин, скаржник стверджує, що судом першої інстанції в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача було залучено не ту третю особу.

З огляду на наведені вище аргументи на підтвердження своєї правової позиції, відповідач вважає, що судом першої інстанції було задоволено позов за відсутності на те визначених законом підстав, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції належить скасувати.

Позивач не скористався своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

8 лютого 2016 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 26.11.2015 р. у справі №906/1435/15 належить скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" в судовому засіданні заявив, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що всі учасники судового процесу були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, направлені сторонам та третім особам у справі (а.с. 197-199, 202-2013), а також те, що явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників третіх осіб.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задоволити, а оскаржене рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити, з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як стверджується матеріалами справи, 03.10.2014р. ПрАТ "CK "Уніка" та TOB "Житомирський м'ясокомбінат" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №007090/4055/0000101 (далі по тексту - Договір) (а.с. 30-39), предметом якого є страхування транспортного засобу "VOLKSWAGEN LT", державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (далі - застрахований автомобіль).

Відповідно до п.1.3. Договору страхування передбачено франшизу у розмірі 1% від страхової суми, що становить 858,98 грн.

За умовами п.9.4. Договору страхування, у разі виплати страхувальнику страхового відшкодування страховик набуває права регресу до винуватців страхового випадку.

Згідно з п. 6.3.11 Договору страхування, страхувальник зобов'язаний у разі виплати страховиком суми страхового відшкодування забезпечити страховику, в межах фактичних затрат, перехід права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитків та вчиняти дії для реалізації права вимоги до винних у заподіяних збитках осіб: без погодження із страховиком не підписувати документів (розписок та інше) про відсутність будь-яких вимог до винної особи, що може в подальшому позбавити страховика подальшого права регресної вимоги до винної особи.

Пунктом 11.6 Договору страхування встановлено, що в разі незабезпечення права регресу до винної особи відповідно до п. 6.3.11 договору, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до пояснень ОСОБА_7 від 03.11.2014р., копію яких долучено до матеріалів справи, та як убачається із заяви ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" про виплату страхового відшкодування від 03.11.2014р., 31.10.2014р. на а/д М-06 Київ - Чоп (на Будапешт через Львів, Мукачеве, Ужгород), відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, під керуванням ОСОБА_7, та транспортного засобу "MERCEDES BENZ 815D", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3 (а.с. 10, 12).

Згідно з розширеною довідкою ДАІ та постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2014 р. по справі №127/24196/14-п, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України (а.с. 28-29).

Відповідно до Звіту №981 від 10.11.2014р., застрахований транспортний засіб було визнано конструктивно знищеним. Тому, на виконання умов договору страхування залишки конструктивно знищеного автомобіля було виставлено на автоаукціон та отримано найвищу пропозицію про купівлю залишків 62 000 грн.

Ураховуючи положення п. 1.3. Договору, Звіту №981 від 10.11.2014р., та той факт, що на автоаукціоні отримано найвищу пропозицію про купівлю залишків 62 000 грн., то, відповідно, розмір страхового відшкодування був визначений шляхом наступного розрахунку: (страхова сума 85 897,87 грн. (франшиза за п.1.3. договору страхування 858,98 грн.) - 62 000 грн. (залишкова вартість транспортного засобу) = 23038, 89 грн.. Наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №000251 від 08.01.2015р. свідчить про те, що страхове відшкодування у вказаній сумі було виплачено відповідачу (а.с.61).

Як убачається із розширеної довідки ДАІ №9456506 від 10.11.2014р., власником транспортного засобу Mersedes-Benz 815Д, реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_6, місцезнаходження власника: АДРЕСА_1.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник транспортного засобу Mersedes-Benz 815Д, р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_6, застрахував свою цивільно-правову відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ "Страхова компанію «Перша».

03.11.2014р. ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат" подано в ПрАТ "Страхова компанію «Перша» повідомлення про настання страхового випадку за договором страхування цивільної відповідальності та заяву на виплату страхового відшкодування (за пошкоджений транспортний засіб (а.с. 82-85).

22.01.2015р. позивач звернувся до ПрАТ "СК "Перша" із заявою №15311 в порядку регресу за вих. №436 на виплату страхового відшкодування (а.с. 64).

Листом вих. №1264/с від 18.05.2015р. ПрАТ "СК "Перша" у відповідь на претензію ПрАТ "CK "Уніка" повідомило про відмову у виплаті у зв'язку з тим, що 23.02.2015р. страхове відшкодування в межах ліміту за полісом ОСЦПВ (50 000 грн.) було виплачено потерпілій особі - ТОВ "Житомирський м'ясокомбінат", відповідно до поданої ними заяви 03.11.2014р. на виплату страхового відшкодування (а.с. 63).

Досліджуючи встановлені обставини у даній справі та з'ясовуючи питання про наявність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції заважає на таке.

Позовні вимоги мотивовані тим, що до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача страхового відшкодування на підставі пунктів 9.4, 6.3.10, 11.6 Договору.

В силу дії ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як передбачено ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку

Статтею 20 Закону України "Про страхування" встановлено обов'язки страховика. Так, страховик, з поміж іншого, зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору.

За умовами ч. 2 ст. 20 Закону України "Про страхування", умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страховика.

У ч. 1 ст. 21 Закону України "Про страхування" визначено обов'язки страхувальника, при цьому, її частиною 2 встановлено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов'язки страхувальника.

За змістом статті 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 1 статті 1191 Цивільного кодексу України визначає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Ця норма міститься у главі 82 ЦК України й регулює відносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є згідно статті 7 Закону України "Про страхування" видом обов'язкового страхування.

Колегія суду констатує, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Підпункт "в" підпунктів 38.1, 38.1.1 статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у випадках визначених цією статтею, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

З огляду на положення означеного вище Закону, право страховика подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, регламентовано положеннями Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і пов'язується саме із встановленим фактом неповідомлення страховика у встановлені законом строки. (Вказана правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.04.2013 у справі №5011-12/15483-2012).

При цьому, колегія суддів також ураховує, що перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика з правової точи зору кваліфікується, як суброгація. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

І регрес, і суброгація виникають на підставі закону. Наприклад, право регресної вимоги встановлено для страховика за договорами обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода заподіяна життю та здоров'ю умисно, а також внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного або наркотичного сп'яніння тощо. Суброгація також виникає на підставі закону - ст. 993 ЦК та ст. 27 Закону України «Про стархування» (Закон N 85/96-ВР).

Так, за приписами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Між поняттями «регрес» і «суброгація» існують відмінності. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Регрес у страхуванні виникає стосовно вузького кола осіб, тоді як суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. При регресі - з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків.

Розглядаючи такі справи, суди мають встановлювати не лише факти здійснення виплати страхового відшкодування, але й те, чи була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, винних у заподіянні збитків, до яких заявлено позов та в якому розмірі.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню, то заподіювана шкоди із суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.

Наведена правова позиція висловлена у судовій практиці Верховного Суду України щодо розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування (спори щодо відшкодування збитків у порядку суброгації).

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач (страховик) звернувся до відповідача (страхувальника) з позовом про стягнення 23038, 89 грн. в порядку регресу, тоді як за законом таке право у страховика є лише щодо особи яка завдала шкоду, а не до потерпілої особи якій така шкода завдана (відповідача - страхувальника).

Між тим, колегія суддів суду апеляційної інстанції зауважує, що наявне в матеріалах справи пояснення по справі, заперечення на відзив, яке надійшло від позивача до господарського суду Житомирської області 25 листопада 2015 року, у прохальній частині містить вимогу стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" безпідставно набуті кошти у розмірі 23 038, 89 грн. (а.с. 113-115).

Подане позивачем пояснення по справі, заперечення на відзив, з огляду на його зміст та посилання на ст. 1212 ЦК України, розцінюється колегією суддів як таке, що змінює предмет та підставу прозову у справі № 906/1435/15.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Отже, у порушення означеної статті процесуального Закону, позивачем подано пояснення по справі, заперечення на відзив, які за своїм змістом кваліфікуються як зміна предмету та підстави позову 25.11.2015р., тобто після початку розгляду по суті справи №906/1435/15 (12 листопада 2015 року), а, відтак, не можуть бути прийняті судом до уваги як позовна вимога, яка мотивується на підставі ст. 1212 ЦК України.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Приписами частини 2 статті 19 Цивільного кодексу України встановлено, що способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства.

З аналізу норм чинного законодавства колегією суддів встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту свого права, який полягає у відшкодуванні у порядку регресу шкоди, завданої дорожньо - транспортною пригодою, не може бути застосований до відповідача , як до особи яка є потерпілою внаслідок ДТП.

Між тим, як свідчать встановлені обставини у даній справі, позивачем здійснено відповідачу виплату страхового відшкодування у розмірі 23 038, 89 грн.

Також колегія суддів відзначає, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, на виконання п. 1 ст. 33-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 05.11.2014р. відповідачем було подано в ПрАТ СК «Перша» заяву про настання страхового випадку, а 06.11.2014р. - заяву про виплату страхового відшкодування. Як вбачається із пояснень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, та листа ПрАТ СК «Перша» вих.. № 1264/с від 18.05.2015р., саме 23 лютого 2015 року ПрАТ СК «Перша» здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ «Житомирський м'ясокомбінат» в розмірі 49 490 грн. ( в межах ліміту 50000 грн.).

При цьому, позивач звернувся до ПрАТ СК «Перша» із заявою про виплату страхового відшкодування 22 січня 2015 року (а.с.64), яку було розглянуто у травні 2015 року із повідомленням про здійснення такої виплати на рахунок відповідача у лютому 2015 року, що виключає спроможність ПрАТ СК «Перша» задоволити таку вимогу на користь позивача.

Путком 6.3.10 Договору передбачено, якщо після отримання від страховика суми страхового відшкодування збитки страхувальника будуть відшкодовані іншими особами, страхувальник зобов'язаний повернути страховику отримане страхове відшкодування у розмірі збитків, відшкодованих такими особами, але не більше суми отриманого від страховика відшкодування.

Згідно до п. 10.1.8. Договору страхування при повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ Страховик має право прийняти рішення стосовно виплати страхового відшкодування, а саме: страховик здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи. Майнові права на ТЗ у цьому випадку переходять до страховика за попереднім письмовим погодженням вигодонабувача (п.10.1.8.1.); Страховик здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи та вартості залишків ТЗ. Майнові права на ТЗ у цьому випадку залишаються у Страхувальника (п.10.1.8.2.); вартість залишків ТЗ може визначатися на підставі експертного висновку або на підставі Акту погодження залишкової вартості ТЗ між: Страховиком, Страхувальником та Вигодонабувачем (п. 10.1.8.3).

Згідно з п. 10.1.2.2. Договору страхування при «незаконному заволодінні» або повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ (розмір вартості відновлювального ремонту перевищує 75% дійсної вартості ТЗ та додаткового обладнання) знос не враховується.

Згідно з Висновком № 981 від 10.11.2014 р. експерта товарознавчого дослідження автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_3, вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля VOLKSWAGEN LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 55 965, 37 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 115 366, 25 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля складає 55 965, 37 грн. (а.с. 45-50).

Відповідно до вказаного вище висновку ринкова вартість вказаного автомобіля на дату проведення дослідження становила 160 201, 50 грн.

За умовами Додатку № 1 до Договору страхування, страхова сума КАСКО (з урахуванням зносу) на автомобіль VOLKSWAGEN LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_3 складала 85 897, 87 грн. (а.с. 39).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як стверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, висновком № 981 від 10.11.2014р., вартість відновлюваного ремонту становить 115 366,25 грн., отже сума збитків перевищує суму страхового відшкодування, отриманого як від СК «Перша» у розмірі 49 490 грн. При цьому, розмір виплаченого ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" страхового відшкодування, який становить 23 038, 89 грн., не відповідає вартості відновлюваного ремонту (115 366, 25 грн.) що є розміром матеріального збитку, заподіяного відповідачу.

Більш того, вказані виплати в сукупності значно менші страхової суми (КАСКО), яка становить 85897,87 грн. передбаченої умовами договору страхування.

Відтак, розмір страхового відшкодування виплаченого ПрАТ СК «Перша» на користь відповідача не перевищує розміру реального збитку нанесеного транспортному засобу відповідача та вирахуваного згідно Висновку № 981 від 10.11.2014р.

За таких обставин, у позивача відсутнє право посилатися на п. 6.3.10 Договору в обгрунтування позовних вимог.

Адже, означений пункт Договору містить застереження, за якого відповідач зобов'язаний повернути страховику (позивачу) отримане страхове відшкодування лише у разі відшкодування повної вартості заподіяних страхувальнику збитків іншими особами, але не більше суми, отриманого від страховика відшкодування.

Натомість, розмір збитків складає 115 366, 25 грн., тоді як розмір страхового відшкодування є значно меншим реального розміру збитків, заподіяних відповідачеві.

За наведеного вище, колегія суддів не встановила підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 23 038,89 грн. шкоди в порядку регресу, завданою дорожньо - транспортною пригодою. Адже, такий обов'язок відсутній у страхувальника в силу недоведення страхового відшкодування на користь останнього за рахунок здійснення виплат ПрАТ "СК"УНІКА" та ПрАТ СК «Перша» повної вартості реальних збитків, заподіяних відповідачеві.

Окрім того, положення п. 6.3.11 Договору скеровують позивача у разі наявності визначених наведеним пунктом випадків звернутися за захистом свого права у порядку суброгації, керуючись ст. 993 ЦК України до винуватця ДТП, чого у даному випадку здійснено не було.

Між тим, з огляду на фактичний розмір страхового відшкодування, який не компенсує повної вартості реальних збитків, заподіяних відповідачеві, не спростовується право страхувальника на отримання відшкодування в межах визначених сум за наявності обумовленого Договором права страховика на вимогу страхового відшкодування у межах фактичних затрат.

Таким чином, визначені законом підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів констатує той факт, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що доводи апелянта є цілком обгрунтованими, підтверджуються встановленими обставинами справи та відповідними нормами закону, в зв'язку з чим рішення господарського суду Житомирської області від 26.11.2015 р. у справі №906/1435/15 належить скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" задоволити.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 26.11.2015 р. у справі № 906/1435/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.70-А, ідентифікаційний код 20033533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирський м'ясокомбінат" (10025, Житомирська обл., м.Житомир, вул.Баранова, буд.127, ідентифікаційний код 32122069) - 2009 грн. 70 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання даної постанови.

5. Справу № 906/1435/15 повернути в господарський суд Житомирської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Грязнов В.В.