ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р.Справа № 922/689/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Макаренко О.В.

судді: Хотенець П.В. , Сальнікова Г.І.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Науково-технічного приватного підприємства "Дінас", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м. Київ
про визнання недійсним договорів
за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_2, довіреність №03/2/132 від 19.02.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

03.02.2015 року Науково-технічне приватне підприємство "Дінас" (позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (відповідача), в якій просить суд визнати недійсними укладені між позивачем та відповідачем наступні договори іпотеки:

- Договір іпотеки від 15.06.2006 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 1249, предметом якого є нежитлова будівля літ. "А-2" загальною площею 574,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 16.06.2006 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 1255, предметом якого є нежитлова будівля літ. "А-2" загальною площею 574,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 31.07.2007 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 2323, предметом якого є нежитлова будівля літ. "А-2" загальною площею 574,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 15.06.2006 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 1247, предметом якого є нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 802,2 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 86 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 31.07.2007 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 2325, предметом якого є нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 802,2 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 86 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 13.08.2008 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_4 під р. № 2058, предметом якого є нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 802,2 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 86 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 13.08.2008 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_4 під р. № 2060, предметом якого є нежитлова будівля літ. "2Б-6" загальною площею 6 180,9 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 135, предметом якого є нежитлова будівля літ. "2Б-6" загальною площею 6 180,9 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 139, предметом якого є нежитлові приміщення підвалу № 1-19, 19а, 19б, 20-22, 22а, 23-35, 1-го поверху № 1-18, 25-53, 55-57, 59-63, I, 2-го поверху № 1-9, II, IV, 3-го поверху № 1-14, І, II, загальною площею 2 664,0 кв.м., в літ. "Ш-3" зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 2 664,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 137, предметом якого є нежитлові приміщення підвалу № 1-19, 19а, 19б, 20-22, 22а, 23-35, 1-го поверху № 1-18, 25-53, 55-57, 59-63, I, 2-го поверху № 1-9, II, IV, 3-го поверху № 1-14, І, II, загальною площею 2 664,0 кв.м., в літ. "Ш-3" зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 2 664,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 133, предметом якого є нежитлові приміщення підвалу № 1-19, 19а, 19б, 20-22, 22а, 23-35, 1-го поверху № 1-18, 25-53, 55-57, 59-63, І, 2-го поверху № 1-9, II, IV, 3-го поверху № 1-14, І, II, загальною площею 2 664,0 кв.м., в літ. "Ш-3" зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням власника НТПП "Дінас" - ОСОБА_6 від 02.12.2014 р. (т. 1 а.с. 33) було звільнено директора НТПП "Дінас" - ОСОБА_7 і призначено на посаду директора ОСОБА_8, якій було передано первинну документацію, з якої позивач вперше дізнався про укладення оспорюваних договорів.

Позивач зазначив, що згідно з п. 13.9. Статуту НТПП "Дінас" тільки Президент підприємства наділений правом укладення угод від імені підприємства на суму, що перевищує 100 мінімальних заробітних плат, офіційно встановлених в Україні.

Позивач наполягає на тому, що рішенням власника НТПП "Дінас" - ОСОБА_6 було призначено президента НТПП "Дінас", а також директора НТПП "Дінас". Однак, оспорювані договори від імені позивача підписано не президентом, а не уповноваженою особою - директором НТПП "Дінас" ОСОБА_7

Позивач стверджує, що позивач не вчиняв жодної дії щодо подальшого схвалення оспорюваних договорів, власник НТПП "Дінас" - ОСОБА_6 не надавала згоду на передачу майна підприємства в іпотеку банку та не уповноважувала директора НТПП "Дінас" - ОСОБА_7 на укладення оспорюваних договорів.

Посилаючись на ту обставину, що оскаржувані договори зі сторони НТПП "Дінас" підписані особою, яка не мала на це відповідних повноважень, що є порушенням вимог ст. ст. 92, 203 ЦК України, позивач просить визнати оскаржувані договори недійсними з підстав, що визначені ст. 215 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на положення ст. ст. 92, 203, 207, 215, 241 ЦК України, ст. 113 ГК України.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, у попередніх судових засідання підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, а також просив відмовити у задоволенні заяв відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності та про припинення провадження у справі відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 80 ГПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити. Наполягає на тому, що особисто власник НТПП "Дінас" - ОСОБА_6 приймала рішення щодо укладення оспорюваних договорів з передачею відповідного майна підприємства в іпотеку банку та відповідно уповноважила свого чоловіка ОСОБА_7 на підписання оскаржуваних договорів. Відповідач також зазначив, що згідно рішення власника НТПП "Дінас" ОСОБА_6 №18/09-06 від 18.09.2006 р. ОСОБА_7 з 18.09.2008 р. було переведено з посади президента підприємства на посаду директора, а посаду президента взагалі виключено із штатного розкладу. На підставі викладеного, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас представник відповідача підтримав клопотання (вх.№6192 від 17.02.2015 р., вх.№6932 від 23.02.2015 р., т. 1 а.с. 140-142, 180-182) про застосування до позовних вимог строку позовної давності відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України, обгрунтовуючи його тим, що рішення про передачу нерухомого майна належного НТПП "Дінас" (нежитлових будівель літ. "А-2", "А-1", 2Б-6" та нежитлового приміщення літ. "Ш-3" загальною площею 2060,9 кв.м.) власник НТПП "Дінас" ОСОБА_6 приймала 30.07.2007 р., 12.08.2008 р. та 30.01.2009 р., а іпотечні договори, які позивач просить визнати недійсними, укладені між сторонами на протязі 2006-2009 років. На думку відповідача, саме 30.07.2007 р., 12.08.2008 р. та 30.01.2009 р. позивач дізнався (міг дізнатися) про нібито порушення своїх прав і саме з 30.07.2007 р., 12.08.2008 р. та 30.01.2009 р. почався перебіг позовної давності. На підставі викладеного, відповідач вважає, що позивач звернувся з даним позовом після спливу позовної давності, тобто через 7-8 років після прийняття ним рішень про укладання оскаржуваних договорів.

Окрім того, представник відповідача підтримав заяву про припинення провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (вх.№6191 від 17.02.2015 р., т. 1 а.с. 161-163), обґрунтовуючи її тим, що спори щодо проведення/не проведення державним реєстратором ДРСУ державної реєстрації права власності на всі вищезазначені об'єкти нерухомого майна за іпотекодержателем в особі ПАТ "ВіЕйБі Банк" та НТПП "Дінас", що містять відповідні застереження про задоволення вимог іпотекодержателя розглядаються виключно згідно норм адміністративного судочинства України.

Розглянувши заяву відповідача про припинення провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви відповідача, оскільки згідно з нормами чинного законодавства даний спір підлягає вирішенню саме господарськими судами України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2015 р. у даній справі задоволено заяву позивача про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.02.2015 р. скасовано заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 05.02.2015 р. у даній справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.04.2015 р. у даній справі задоволено клопотання позивача про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2015 р. у даній справі задоволено клопотання позивача про зупинення провадження по справі № 922/689/15 до вирішення пов'язаної з нею справи № 643/6035/15-ц.

07.09.2015 року автоматизованою системою документообігу для розгляду даної справи призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Макаренко О.В., судді: Сальнікова Г.І., Хотенець П.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.09.2015 р. у даній справі провадження у справі поновлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.09.2015 р. задоволено клопотання позивача про зупинення провадження у справі №922/689/15 до набрання чинності судовим рішенням у пов'язаній з нею справі № 643/14169/15-ц.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 р. ухвалу господарського суду Харківської області від 29.09.2015 р. по справі №922/689/15 скасовано, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження по справі №922/689/15. Справу надіслано до господарського суду для подальшого розгляду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.11.2015 р. дану справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 26.11.2015 р.

26.11.2015 року до суду надійшла касаційна скарга позивача на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 р., якою скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 29.09.2015 р. про зупинення провадження по справі № 922/689/15.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.11.2015 р. провадження у даній справі зупинено до повернення матеріалів справи з Вищого господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.12.2015 р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відновлення строку для подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 р. по справі № 922/689/15. Окрім того, ухвалою Вищого господарського суду України від 28.12.2015 р. касаційну скаргу позивача на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 28.10.2015 р. по справі № 922/689/15 повернуто без розгляду на підставі пунктів 3, 4, 5 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України.

12.01.2016 року автоматизованою системою документообігу суду змінено склад суду. Для розгляду даної справи призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Макаренко О.В., судді: Сальнікова Г.І., Прохоров С.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.01.2016 р. провадження у даній справі поновлено та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.02.2016 р.

02.02.2016 року автоматизованою системою документообігу суду змінено склад суду. Для розгляду даної справи призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Макаренко О.В., судді: Сальнікова Г.І., Хотенець П.В.

Відповідно до п. 3.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі залучення до участі у справі іншого відповідача або заміни неналежного відповідача розгляд справи починається заново (стаття 24 ГПК), заново розгляд справи починається і в разі прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та зміни складу суду (в тому числі з одноосібного на колегіальний, навіть якщо до складу колегії суддів входить суддя, який раніше одноособово розглядав дану справу), а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору.

З огляду на зміну складу суду, перебіг строку вирішення спору почався заново.

У судовому засіданні 19.02.2015 р. було оголошено перерву до 10.03.2015 р.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на протязі 2006-2009 років між позивачем (іпотекодержателем) та відповідачем (іпотекодавцем) були укладені оспорювані договори, а саме:

- Договір іпотеки від 15.06.2006 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 1249, предметом іпотеки якого є нежитлова будівля літ. "А-2" загальною площею 574,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 15.06.2006 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 1247, предметом іпотеки якого є нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 802,2 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 86 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 16.06.2006 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 1255, предметом іпотеки якого є нежитлова будівля літ. "А-2" загальною площею 574,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 31.07.2007 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 2323, предметом іпотеки якого є нежитлова будівля літ. "А-2" загальною площею 574,7 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 106 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 31.07.2007 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_3 під р. № 2325, предметом іпотеки якого є нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 802,2 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 86 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 13.08.2008 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_4 під р. № 2058, предметом іпотеки якого є нежитлова будівля літ. "А-1" загальною площею 802,2 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 86 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 13.08.2008 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_4 під р. № 2060, предметом іпотеки якого є нежитлова будівля літ. "2Б-6" загальною площею 6 180,9 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 135, предметом якого є нежитлова будівля літ. "2Б-6" загальною площею 6 180,9 кв.м., розташована за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 139, предметом іпотеки якого є нежитлові приміщення підвалу № 1-19, 19а, 19б, 20-22, 22а, 23-35, 1-го поверху № 1-18, 25-53, 55-57, 59-63, I, 2-го поверху № 1-9, II, IV, 3-го поверху № 1-14, І, II, загальною площею 2 664,0 кв.м., в літ. "Ш-3" зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 2 664,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 137, предметом іпотеки якого є нежитлові приміщення підвалу № 1-19, 19а, 19б, 20-22, 22а, 23-35, 1-го поверху № 1-18, 25-53, 55-57, 59-63, I, 2-го поверху № 1-9, II, IV, 3-го поверху № 1-14, І, II, загальною площею 2 664,0 кв.м., в літ. "Ш-3" зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, загальною площею 2 664,0 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями;

- Договір іпотеки від 30.01.2009 р., посвідчений ПН ХМНО ОСОБА_5 під р. № 133, предметом іпотеки якого є нежитлові приміщення підвалу № 1-19, 19а, 19б, 20-22, 22а, 23-35, 1-го поверху № 1-18, 25-53, 55-57, 59-63, І, 2-го поверху № 1-9, II, IV, 3-го поверху № 1-14, І, II, загальною площею 2 664,0 кв.м., в літ. "Ш-3" зі всіма об'єктами, функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Павлова Академіка, буд. 120 з подальшими змінами та доповненнями.

Предметом вказаних договорів є передача іпотекодавцем та прийняття іпотекодержателем в іпотеку предмету іпотеки з метою забезпечення належного виконання основного зобов'язання, що випливає з кредитного договору.

Посилаючись на ту обставину, що оскаржувані договори зі сторони позивача підписані особою, яка не мала на це відповідних повноважень, що є порушенням вимог ст. ст. 92, 203 ЦК України, позивач просить суд визнати оскаржувані договори недійсними з підстав, що визначені ст. 215 ЦК України. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на положення ст. ст. 92, 203, 207, 215, 241 ЦК України, ст.113 ГК України.

Дослідивши надані матеріали справи та проаналізувавши наведені доводи позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Предметом розгляду даної справи є спір про визнання недійсними оскаржуваних договорів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

За приписами ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У п. 2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Окрім того, у п. 3.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами. Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно з п. 1.1. Статуту НТПП "Дінас" належить на праві власності громадянці України ОСОБА_6, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт МК № 403156, виданий Московським РВ ХМУУМВС України в Харківській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (надалі - власник) (т. 1 а.с. 30).

Відповідно до пунктів 13.3.-13.4. Статуту НТПП "Дінас" власник призначає директора Підприємства або виконує обов'язки директора Підприємства та керує всією поточною діяльністю Підприємства самостійно. В разі призначення директора Підприємства, права, обов'язки та відповідальність директора Підприємства визначаються контрактом.

Згідно з п. 13.9. Статуту НТПП "Дінас" у випадку, якщо власник Підприємства не виконує особисто функції директора Підприємства, він призначає президента, який представляє інтереси Власника, є посадовою особою Підприємства і має наступну компетенцію:

- здійснює контроль за діяльністю органів управління Підприємства;

- представляє Підприємство у відношеннях з державними та, іншими організаціями, підприємствами та закладами, у тому числі закордонними, з усіх питань діяльності Підприємства;

- має право без довіреності виконувати дії від імені Підприємства; розпоряджується майном Підприємства, користується правом першого підпису фінансово-господарчих, кредитних та інших документів Підприємства;

- у разі неправомірних дій або бездіяльності директора Підприємства, що можуть спричинити шкоду інтересам Підприємства, має право призупиняти повноваження директора Підприємства та накладати вето на його накази та розпорядження до вирішення питання Власником Підприємства. При цьому функції директора переходять до президента;

- вирішує питання набуття, відчуження та списання з балансу нерухомості, основних фондів, укладання договорів оренди основних засобів, земельних ділянок, отримання і накладання векселів позик, кредитів, гарантій від імені Підприємства, укладення угод від імені Підприємства на суму, що перевищує 100 мінімальних заробітних плат, офіційно встановлених в Україні.

Отже, за умовами п. 13.9. Статуту лише президент наділений правом укладення угод від імені підприємства на суму, що перевищує 100 мінімальних заробітних плат, офіційно встановлених в Україні.

Зі змісту наданих позивачем копій оскаржуваних договорів вбачається, що від імені позивача дані договори підписано директором ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту НТПП "Дінас" у новій редакції, підписи якого скріплено печаткою НТПП "Дінас".

Як вбачається зі змісту наданої відповідачем копії рішення власника НТПП "Дінас" - ОСОБА_6 №18/09-06 від 18.09.2006 р. (т. 1 а.с. 157) ОСОБА_7 з 18.09.2006 р. переведено з посади президента на посаду директора НТПП "Дінас", а посаду президента з 18.09.2006 р. виключено зі штатного розкладу НТПП "Дінас".

Отже, згідно даного рішення з 18.09.2006 р. взагалі виключено посаду президента зі штатного розкладу підприємства позивача.

При цьому в матеріалах справи відсутнє рішення власника НТПП "Дінас" - ОСОБА_6 про призначення президента, про існування якого стверджує позивач у позовній заяві (т. 1 а.с. 6).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами фактичне існування у штатному розкладі НТПП "Дінас" на час укладення оспорюваних договорів посади президента.

При цьому в матеріалах справи містяться копії рішень власника НТПП "Дінас", зміст яких спростовує доводи позивача про те, що ОСОБА_6 як власник не надавала згоду на передачу майна підприємства в іпотеку банку та не уповноважувала директора НТПП "Дінас" - ОСОБА_7 на укладення оспорюваних договорів (а.с. 143-156). Дійсність даних рішень позивачем не оспорено та не спростовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, приписи закону і те, що позивачем не наведено правових підстав, передбачених у ст. 203 ЦК України, необхідних для визнання правочину недійсним відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача про визнання оспорюваних договорів недійсними слід відмовити.

Крім того, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності з огляду на таке.

У п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз'яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача, а тим самим встановив відсутність порушеного (оспорюваного) права, заява відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 92, 203, 207, 215, 241, 267, 546, 572, 575, 576, 626, 627 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 7 Закону України "Про іпотеку", ст. ст. 1, 3, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 05.02.2016 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11