ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016р. Справа№ 914/4011/15

Суддя господарського суду Львівської області, ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи:

За позовом: Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (м.Сквира, Київська обл.)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (м.Львів)

Про стягнення боргу в розмірі 324136,220 грн. та судових витрат

Суддя: Пазичев В.М

При секретарі: Черменєва В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність від 01.10.2015 року.

від відповідача: не зявився

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного підприємства Консалтингова фірма Прометей до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок про стягнення боргу в розмірі 324136,220 грн. та судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.11.2015 року (суддя Кітаєва С.Б.) порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 14.12.2015 року. Ухвалою суду від 14.12.2015 року розгляд справи відкладено до 13.01.2016 року.

В звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Кітаєвої С.Б., відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду та Рішення зборів судів господарського суду Львівської області від 29.12.2014 року, призначено повторний автоматизоний розподіл справи № 914/4011/15. 12.01.2015 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею по справі обрано головуючого суддю Пазичева В.М.

Ухвалою суду від 13.01.2016 року розгляд справи відкладено до 04.02.2016 року, в звязку з відсутністю представника відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 23.11.2015 року, про відкладення від 14.12.2015 року, від 13.01.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

13.01.2016 р. за вх. № 1261/16 позивач подав довідку по справі.

13.01.2016 р. за вх. № 1264/16 позивач подав розрахунок заборгованості по справі.

04.02.2016 року за вх. № 569/16 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 297587,24 грн. та судових витрат.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 23.11.2015 року, про відкладення від 14.12.2015 року, від 13.01.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується копією Списку № 52 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 20.01.2016 року, а явка позивача була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

02.02.2016 року за вх. № 3924/16 відповідач подав відзив на позовну заяву.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 04.02.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 01 січня 2014 року між Приватним підприємством «Консалтингова фірма «Прометей», в особі Філії "Львівський молочний комбінат" (код за ), (надалі позивач, Постачальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (надалі відповідач, Покупець» був укладений Договір № ТП-075 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця визначений цим Договором товар на підставі замовлень покупця, а покупець зобов'язується приймати названий товар та оплачувати його

Згідно п. 3.3. Договору, Постачальник зобов'язаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 40 календарних днів з моменту отримання покупцем товару від постачальника.

Згідно п. 4.4. Договору, Замовник зобов'язаний, згідно рахунку або накладної на товар (послуги чи роботи), сплатити ціну конкретної накладної чи рахунку протягом 30 календарних днів від дати отримання Товару (послуги чи роботи), з урахуванням надходжень бюджетних коштів.

Позивач зазначає, що станом на 16.11.2015 року загальна сума заборгованості Покупця перед Постачальником за поставлений товар становить 324136,22 грн.

Позивач наголошує, що відповідач визнає свою заборгованість, що підтверджується ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року та ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2015 року по 16.11.2015 року.

За твердженням позивача, з даної дати по день подачі позову ніяких розрахунків між позивачем і відповідачем за даний поставлений товар не проводилися.

Позивач зазначає, що факт отримання товару та неповної оплати за даний товар підтверджується наступними доказами:

- Реєстр накладних на реалізацію продукції за період з 01.09.2015 року по 16.11.2015 року в кількості 1336 документів на загальну суму 351951,40 грн.

- Реєстр накладних на повернення продукції за період з 01.09.2015 року по 16.11.2015 року в кількості 362 документів на загальну суму 51704,75 грн.

- Реєстр банківських виписок за період з 01.09.2015 року по 16.11.2015 року в кількості 3 документів на загальну суму 230000 грн.

Розрахунок заборгованості:

253889,57 грн. (борг станом на 01.09.2015 року) + 351951,40 грн. (вартість поставленого товару протягом вересня - жовтня 2015 року) - 51 704,75 грн. (вартість поверненого товару протягом вересня жовтня 2015 року) 230 000 грн. (часткова проплата за товар протягом вересня - жовтня 2015 року) = 324136,22 грн. боргу

Позивач наголошує, що, з метою врегулювання спірної ситуації, відповідачу було направлено претензії вих. № ЮР-22/10/15-1 від 22 жовтня 2015 р. та вих. № ЮР-06/11/15-1 від 06 листопада 2015 р. Проте, відповідач будь - яким чином відповіді на претензію не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України, філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 4 ст. 4 Закону України № 755-ІУ „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичнпх осіб підприємців", відокремлені підрозділи юридичної особи не підлягають державній реєстрації.

Позивач зазначає, що, оскільки Філія не є юридичною особою і не може виступати в суді як позивач, належним позивачем по даній справі є Приватне Підприємство "Консалтингова Фірма "Прометей" (09000, Київська область, Сквирський р-н., м. Сквира, вул. Рози Люксембург 14, код за )

04.02.2016 року за вх. № 569/16 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 297587,24 грн. та судових витрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує, що, оскільки позивачем не долучено до позовної заяви видаткових накладних, то факт порушення відповідачем умов п.3.3 Договору ТП-075 від 01.01.2014 року позивачем не доведено. Крім того, відповідач посилається на те, що позбавлений права надати суду докази оплати заборгованості, оскільки йому достеменно не відомо, які видаткові накладні позивач вважає неоплаченими. Посилання позивача на реєстр накладних, який він долучає до позову, не може вважатись належним доказом, оскільки такий документ є його внутрішнім документом і жодним чином не вказує на порушення відповідачем п.3.3 Договору. Відповідач також наголошує на тому, що не може бути належним доказом підтвердження заборгованості відповідача ОСОБА_3 звіряння взаємних розрахунків, зокрема з тих підстав, що він не підтверджує факт здійснення господарської операції. Відповідач посилається на недоведеність позивачем порушення відповідачем п.3.3 Договору та існування заборгованості відповідача перед позивачем.

Відповідач не погоджується з позовом та вважає його таким, що не підлягає до задоволення у повному обсязі, оскільки згідно з п. 2.1. Додаткового договору № 3 про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару до Договору поставки № № ТП-075 від 01.01.2014 р. (надалі - Додатковий договір № 3) передбачено, що Покупець зобов'язується надати Постачальнику послуги, спрямовані на збільшення обсягів реалізації товару в Торговій мережі, а Постачальник зобов'язаний прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх.

А відповідно до п. 3.2.3 Додаткового договору № 3, у випадку затримки проведення оплат, згідно з умов цього Додаткового договору, Покупець має право зменшити суми оплат поставленого товару за Договором поставки № ТП-075 від 01.01.2014 р. на суму заборгованості Постачальника за послуги за цим Додатковим договором, до моменту погашення такої заборгованості.

Відповідач наголошує, що позивач заборгував суму коштів у розмірі 26400 грн., та відповідач вважає, що своїх зобов'язань (як це передбачено умовами Додаткового договору № 3) позивач перед ним не виконав. Відповідач скористався своїм правом передбаченим п. 3.2.3 Додаткової угоди № 3, та не здійснював оплату за поставлені товари позивача у розмірі, що еквівалентний сумі заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідач зазначає, що між позивачем та відповідачем було підписано договір про зарахування зустрічних вимог, відповідно до якого станом на день написання відзиву, заборгованість відповідача перед позивачем становить 297587,24 грн.

Таким чином, на думку відповідача, вимога Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» основного боргу підлягає тільки частковому задоволенню.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 Цивільного кодексу України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 Цивільного кодексу України, філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 4 ст. 4 Закону України № 755-ІУ „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичнпх осіб підприємців", відокремлені підрозділи юридичної особи не підлягають державній реєстрації.

Позивач зазначає, що оскільки Філія не є юридичною особою і не може виступати в суді як позивач, належним позивачем по даній справі є Приватне Підприємство "Консалтингова Фірма "Прометей" (09000, Київська область, Сквирський р-н., м. Сквира, вул. Рози Люксембург 14, код за )

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 01 січня 2014 року між Приватним підприємством «Консалтингова фірма «Прометей», в особі Філії "Львівський молочний комбінат" (код за ), (надалі позивач, Постачальник), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (надалі відповідач, Покупець» був укладений Договір № ТП-075 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця визначений цим Договором товар на підставі замовлень покупця, а покупець зобов'язується приймати названий товар та оплачувати його

Згідно п. 3.3. Договору, Постачальник зобов'язаний сплатити вартість поставленої партії товару протягом 40 календарних днів з моменту отримання покупцем товару від постачальника.

Згідно п. 4.4. Договору, Замовник зобов'язаний, згідно рахунку або накладної на товар (послуги чи роботи), сплатити ціну конкретної накладної чи рахунку протягом 30 календарних днів від дати отримання Товару (послуги чи роботи) з урахуванням надходжень бюджетних коштів.

Позивач наголошує, що відповідач визнає свою заборгованість, що підтверджується ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року та ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2015 року по 16.11.2015 року.

Судом встановлено, що факт отримання товару та неповної оплати за даний товар підтверджується наступними доказами:

- Реєстр накладних на реалізацію продукції за період з 01.09.2015 року по 16.11.2015 року в кількості 1336 документів на загальну суму 351951,40 грн.

- Реєстр накладних на повернення продукції за період з 01.09.2015 року по 16.11.2015 року в кількості 362 документів на загальну суму 51704,75 грн.

- Реєстр банківських виписок за період з 01.09.2015 року по 16.11.2015 року в кількості 3 документів на загальну суму 230000 грн.

Розрахунок заборгованості:

253889,57 грн. (борг станом на 01.09.2015 року) + 351951,40 грн. (вартість поставленого товару протягом вересня - жовтня 2015 року) - 51 704,75 грн. (вартість поверненого товару протягом вересня жовтня 2015 року) 230 000 грн. (часткова проплата затовар протягом вересня - жовтня 2015 року) = 324136,22 грн. боргу.

З метою врегулювання спірної ситуації відповідачу було направлено претензії вих. № ЮР-22/10/15-1 від 22 жовтня 2015 р. та вих. № ЮР-06/11/15-1 від 06 листопада 2015 р. Проте, відповідач відповіді на претензії не надав.

Згідно з п. 2.1. Додаткового договору № 3 про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару до Договору поставки № № ТП-075 від 01.01.2014 р. (надалі - Додатковий договір № 3), передбачено, що Покупець зобов'язується надати Постачальнику послуги спрямовані на збільшення обсягів реалізації товару в Торговій мережі, а Постачальник зобов'язаний прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх.

А відповідно до п. 3.2.3 Додаткового договору № 3, у випадку затримки проведення оплат, згідно з умов цього Додаткового договору, Покупець має право зменшити суми оплат поставленого товару за Договором поставки № ТП-075 від 01.01.2014 р. на суму заборгованості Постачальника за послуги, за цим Додатковим договором, до моменту погашення такої заборгованості.

Як заявлено відповідачем та визнано позивачем, останній заборгував суму коштів у розмірі 26400 грн., тому відповідач вважає, що своїх зобов'язань (як це передбачено умовами Додаткового договору № 3) позивач перед ним не виконав. Відповідач скористався своїм правом, передбаченим п. 3.2.3 Додаткової угоди № 3, та не здійснював оплату за поставлені товари позивача.

Також, між позивачем та відповідачем було підписано Договір про зарахування зустрічних вимог, відповідно до якого, станом на день написання відзиву, визнається відповідачем наявність заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 297587,24 грн.

Згідно ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову, господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

04.02.2016 року за вх. № 569/16 позивач подав заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача 297587,24 грн. та судових витрат.

Отже, судом встановлено, що сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 297587,24 грн., що підтверджується, крім поданих позивачем первинних бухгалтерських документів, оригіналами ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за період з 01.09.2015 року по 30.09.2015 року та ОСОБА_2 звірки взаємних розрахунків за період з 01.10.2015 року по 16.11.2015 року, що підписані уповноваженими представниками сторін, про що свідчать оригінали відтиску належних печаток сторін.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач уточнені (зменшені) позовні вимоги визнав, суд прийшов до висновку, що уточнені (зменшені) позовні вимоги Приватного підприємства Консалтингова фірма Прометей до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова мережа Барвінок про стягнення боргу в розмірі 297587,24 грн. та судових витрат є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1378,00 грн., та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 6212 від 12.11.2015 року на суму 4862,04 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (79040, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93, , р/р 999 у філії АТ «Укрексімбанк», МФО 325718) на користь Приватного підприємства Консалтингова фірма Прометей (09000, Київська обл., Сквирський р-н, м. Сквира, вул. Рози Люксембург, 14, , п/р НОМЕР_1 в ВАТ УПБ м Київ, МФО 300205) 297587 (двісті девяносто сім тисяч пятсот вісімдесят сім) грн. 24 коп. суми основного боргу та 4463 (чотири тисячі чотириста шістдесят три) грн. 81 коп. судового збору.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено 08.02.2016 року.