РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2016Справа №910/31113/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анталія Плюс»

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Суліма Ю.О. - за довіреністю від 16.10.2015р.;

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 20 січня 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

В грудні 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Анталія Плюс» (відповідач) про стягнення 460 000,00 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов Договору № 25/12/2 безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 24.12.2013 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому позовні вимоги визнав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2015 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/31113/15. Розгляд справи призначено на 20.01.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Анталія Плюс» (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавецьінвест» (позикодавець) (разом - сторони) укладено Договір № 25/12/2 безпроцентної фінансової допомоги (позики) (надалі - Договір або Договір позики), відповідно до п. 1.1. якого, позикодавець передає позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому договором, а позичальник зобов'язується повернути їх позикодавцю.

Згідно з п. 2.1. Договору сума позики за договором становить 871 541,00 грн.

Позикодавець перераховує частину позики або в повному розмірі в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника (п. 3.1. Договору).

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили, що днем надання позики вважається день зарахування суми позики на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до п. 4.1. Договору позики остаточною датою повернення позики є 23.12.2014 року.

Згідно з п. 5.1. Договору позичальник зобов'язаний повернути суму позики (або неповернуту її частину в разі дострокового погашення частини позики) в останній день строку, встановленого в п. 4.1. договору.

Відповідно до п. 5.3. Договору днем повернення позики (її частини) вважається день зарахування суми позики (її частини) на поточний рахунок позикодавця.

Договір набуває чинності з моменту надання позикодавцем суми позики позичальнику та діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором (п. 7.1. Договору).

На виконання умов Договору позики 24.12.2013 року позивачем було надано відповідачу позику в розмірі 871 541,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку.

В строк, передбачений п. 4.1. Договору, відповідач позику не повернув, у зв'язку із чим сторонами погоджено графік погашення заборгованості від 06.07.2015 року за Договором № 25/12/2 безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 24.12.2013 року, за яким відповідач зобов'язався повернути позивачу 460 000,00 грн. не пізніше 30.09.2015 року, 411 541,00 грн. не пізніше 30.11.2015 року.

Позивач стверджує, що через неналежне виконання відповідачем умов Договору № 25/12/2 безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 24.12.2013 року щодо повернення грошових коштів, у останнього виникло зобов'язання повернути 460 000,00 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було надано відповідачу позику в розмірі 871 541,00 грн., проте станом на день розгляду спору останнім такої позики позивачу не повернуто, зворотного суду не доведено.

Крім того, сторонами складено актом звіряння за період з 24.12.2013 року по 13.01.2016 року за Договором № 25/12/2 безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 24.12.2013 року, відповідно до якого заборгованість позичальника перед позикодавцем складає 871 541,00 грн.

19.01.2016 року через канцелярію до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги визнав.

Згідно зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, зважаючи на визнання відповідачем позову в повному обсязі, настання строку повернення позики відповідно до умов Договору № 25/12/2 безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 24.12.2013 року та графіку погашення заборгованості від 06.07.2015 року погодженого сторонами, з урахуванням того, що станом на день розгляду спору відповідачем не повернуто суму позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, в межах заявлених позивачем, про стягнення 460 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АНТАЛІЯ ПЛЮС" (04073, м. Київ, Московський проспект, будинок 16, офіс 406, ідентифікаційний код 37444915) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРУСКАВЕЦЬІНВЕСТ" (82200, Львівська обл., місто Трускавець, вулиця Суховоля, будинок 61, ідентифікаційний код 30439207), грошові кошти: 460 000,00 грн. (чотириста шістдесят тисяч гривень) заборгованості та 6 900,00 грн. (шість тисяч дев'ятсот гривень) судового збору. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити відповідачу у справі № 910/31113/15.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 25.01.2016р.

Суддя Ю.В. Цюкало