РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016Справа №910/28654/15

За позовом Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради

до Рекламного агентства "Зірка ЛТД" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення заборгованості в розмірі 134 091,00 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Отрошенко О.М., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради (далі - позивач) до Рекламного агентства "Зірка ЛТД" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 134 091,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.11.2015 було порушено провадження у справі № 910/28654/15, розгляд справи призначено на 09.12.2015.

30.11.2015 від представника позивача до відділу діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

01.12.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

04.12.2015 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 09.12.2015 представник позивача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 11.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28654/15 позивач виконав.

У судове засідання 09.12.2015 представник відповідача з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду спору. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 11.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28654/15 відповідач виконав.

Розглянувши у судовому засіданні 09.12.2015 клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи те, що представник позивача у судове засідання 09.12.2015 не з'явився, а також у зв'язку із необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 27.01.2016.

25.01.2016 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшли письмові пояснення на відзив відповідача.

У судове засідання 27.01.2016 представник позивача не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача у судове засідання 27.01.2016 з'явився, надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2009 між Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради (далі - замовник, позивач) та Рекламним агентством "Зірка ЛТД" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - користувач, відповідач) було укладено Договір про надання права тимчасового користування місцем на розміщення зовнішньої реклами у м. Сміла № 14 (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник надає користувачу право тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності міста згідно адресної програми (Додаток до договору), а користувач використовує це місце за цільовим призначенням - для розташування зовнішньої реклами і здійснює плату за користування місцем згідно з умовами цього Договору.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє один рік. У разі якщо жодна із сторін Договору не заперечує проти продовження дії даного Договору, за 5 днів до закінчення терміну його дії, - то цей Договір вважається укладеним на той самий термін, на тих самих умовах.

Відповідно до п. 4.2.2 Договору позивач зобов'язується не надавати право користування виділеним відповідачу місцем іншим особам на протязі терміну дії цього Договору, а також право на інше місце, розміщене ближче ніж 50 м. прямої видимості від місця наданого користувачу з метою безперешкодного огляду рекламоносія користувача.

Згідно з п. 5.1 Договору плата за право тимчасового користування місцем розміщення зовнішньої реклами, що затверджена в адресній програмі, приведена у додатку до Договору, встановлюється у розмірі 2 853,00 грн на місяць.

Порядок розрахунків: платежі по цьому Договору здійснюються користувачем безготівково щомісяця, до 1-го числа наступного місяця, на рахунок управління житлово-комунального господарства або на підставі рахунку протягом п'яти банківських днів від дати його одержання (п. 5.3 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що враховуючи розміщення користувачем рекламного носія до моменту підписання Договору, користувач відшкодовує управлінню житлово-комунального господарства плату за розміщення зовнішньої реклами за червень, липень, серпень, вересень 2009 року до моменту укладання договору у сумі 11 412,00 грн.

Листом від 28.11.2011 № 259 відповідач повідомив позивача, що буде використовувати надані місця для розміщення засобів зовнішньої інформації і в жодному разі не відмовляється від їх використання.

20.08.2013 позивач звернувся до відповідача з претензією № 440, в якій просив погасити заборгованість в розмірі 134 091,00 грн.

27.08.2013 відповідач надав позивачу відповідь на претензію № 30786, в якій зазначив, що місцями не користується і в подальшому користуватись не збирається, а отже відсутні і підстави для здійснення оплати за користування місцями для розміщення засобів зовнішньої реклами.

Позивач зазначає, що свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, відповідач, в свою чергу, порушив свої зобов'язання за Договором в частині розрахунків.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає про відсутність будь-якого документа який би підтверджував здійснення господарської операції.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, встановлено Законом України "Про рекламу", "Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила) та іншими нормативними актами України.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про рекламу" визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Типових правил місцем розташування рекламного засобу є площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Згідно з п. 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Відповідно до п. 32 Типових правил плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Позивач у позовній заяві зазначає, що у відповідача за період 2009 року (до моменту кладення Договору), 2009 рік (з моменту укладення Договору) по 30.04.2013 утворилась заборгованість за Договором у загальному розмірі 134 091,00 грн.

Дослідивши наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості відповідача, враховуючи відсутність доказів на підтвердження здійснення часткових сплат за Договором, суд встановив, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в розмірі 134 091,00 грн.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В свою чергу відповідачем не подано суду жодного доказу на підтвердження відсутності заборгованості за Договором.

Крім того, відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З розрахунку позовних вимог, доданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача борг, що утворився за період з 01.10.2009 (оскільки заборгованість до укладання Договору визнана відповідачем в Договорі) по 30.04.2013, в свою чергу позовна заява була направлена до господарського суду міста Києва 06.11.2015, що підтверджується відбитком штампу відділу поштового зв'язку на конверті, який міститься в матеріалах справи.

Таким чином, позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.10.2009 по 05.11.2012 включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в розмірі 134 091,00 грн підлягають частковому задоволенню в розмірі 28 530,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Рекламного агентства "Зірка ЛТД" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (01133, м. Київ, вулиця Щорса, будинок 32Г, приміщення 249; ідентифікаційний код: 24700423) на користь Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради (20700, Черкаська обл., місто Сміла, вулиця Севастопольська, будинок 58; ідентифікаційний код: 25673697) заборгованість в розмірі 28 530 (двадцять вісім тисяч п'ятсот тридцять) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Рекламного агентства "Зірка ЛТД" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (01133, м. Київ, вулиця Щорса, будинок 32Г, приміщення 249; ідентифікаційний код: 24700423) на користь Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради (20700, Черкаська обл., місто Сміла, вулиця Севастопольська, будинок 58; ідентифікаційний код: 25673697) витрати по сплаті судового збору в розмірі 427 (чотириста двадцять сім) грн 96 коп.

Повне рішення складено 04.02.2016.

Суддя О.В. Нечай