ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року Справа № 904/7455/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідача),

суддів - Герасименко І.М., Березкіної О.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1- представник, довіреність б/н від 09.12.2015 р.,

від відповідача: не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015р. у справі №904/7455/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Миколаїв

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 112 361грн.15 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015р. у справі №904/7455/15 (суддя Колісник І.І.) позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволено частково, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто основний борг в сумі 59200грн.74коп., пеню в сумі 6587грн.11коп., штраф в сумі 5993грн.07коп., три проценти річних в сумі 2312грн.94коп. та інфляційні втрати в сумі 38167грн.04 коп., в решті в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов"язань за договором №К1257 від 11.01.2013р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, а також з наявності підстав для зменшення запропонованої позивачем до стягнення суми трьох процентів річних внаслідок невірного розрахунку останнім цєї суми;

- не погодившись з рішенням суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про відсутність відомостей відносно даної справи, неотримання ухвал господарського суду про відкриття провадження і призначення справи до розгляду, у зв"язку з чим, підприємець був позбавлений можливості скористатися своїм законним правом приймати участь в судових засіданнях, надавати докази і пояснення, про непогодження з доводами позивача в частині неоплати поставленого товару, оскільки за усною домовленістю з позивачем таку оплату скаржник повинен був передавати співробітникам позивача безпосередньо при поставці товару, які в свою чергу ставили підпис на видаткових накладних і зазначали розмір отриманої суми, про те, що на підтвердження умов вищезазначеної співпраці між сторонами до апеляційної скарги надано копії видаткових накладних №56256 від 09.12.2013р. та №9327 від 02.09.2013р., які свідчать про своєчасний розрахунок за поставлений товар, а також про те, що одночасне стягнення господарським судом на користь позивача пені та штрафу не відповідає ст.61 Конституції України, в якій зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення;

- 09.02.2016р. представник скаржника в судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання скаржник повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що накладні, перелічені в апеляційній скарзі ніколи не складалися та ним не видавалися, у зв"язку з чим, йому невідомо походження цих накладних, як і невідомо кому належать підписи на них про отримання сум грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, у тому числі, і в попередніх судових засіданнях, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2013 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (постачальником) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупцем) укладено договір №К1257, на підставі п.1.1 якого постачальник зобов'язався передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти й оплатити цей товар.

Згідно з п.1.4 договору найменування, асортимент, загальна кількість товару, одиниці виміру товару, ціна одиниці виміру, сума поставки товару визначаються сторонами у заявках та у видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

П.п.2.2, 2.3 договору передбачено, що приймання товару здійснюється уповноваженою особою покупця на підставі довіреності, наданої покупцем при укладенні договору, або покупцем особисто. У випадку зміни уповноважених осіб покупець зобов'язаний повідомити про це постачальника та надати нову довіреність. Постачальник не буде відпускати товар особам, які не вказані у довіреності. Право власності на товар переходить до покупця при прийманні товару та підписанні видаткової накладної уповноваженою особою.

Згідно з п.3.1 договору загальна ціна товару за цим договором складається із загальних сум за всіма видатковими накладними на товар.

Відповідно до п.3.3 договору покупець зобов'язаний сплатити постачальнику вартість поставленого товару шляхом готівкового розрахунку або на поточний рахунок постачальника протягом 21 календарного дня після отримання товару.

П.п.5.3, 5.4 договору встановлена відповідальність покупця за порушення строків оплати у вигляді сплати постачальнику пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожний день прострочення до повного розрахунку та за порушення строків оплати за поставлений товар більше 30 календарних днів у вигляді сплати постачальнику штрафу в розмірі 10 процентів від вартості простроченої суми.

Відповідно до п.п.8.1, 8.2 договір вважається укладеним і набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013 року, а в частині оплати - до повного розрахунку за договором. Договір вважається укладеним ще на один рік, якщо жодна із сторін не бажає розірвання договору та не надішле на адресу другої сторони пропозицію про розірвання договору.

Виходячи з умов договору, протягом січня - серпня 2014р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 59930грн.74коп., що підтверджується представленими в матеріалах справи копіями видаткових накладних №87240 від 27.01.2014р. на суму 1189грн.13коп, №87276 від 27.01.2014р. на суму 491грн.72коп., №89346 від 30.01.2014р. на суму 84грн.77 коп., № 90510 від 31.01.2014р. на суму 86грн.24коп., №91438 від 03.02.2014р. на суму 525грн.88 коп., № 91592 від 03.02.2014р. на суму 3285грн.47коп., №91950 від 03.02.2014р. на суму 60грн.73коп., №94025 від 06.02.2014р. на суму 3547грн.95коп., №97202 від 11.02.2014р. на суму 818грн.40коп., №99228 від 14.02.2014р. на суму 1102грн.86коп., №101206 від 17.02.2014р. на суму 290грн.88коп., №101234 від 17.02.2014р. на суму 975грн.55коп., №101299 від 17.02.2014р. на суму 4298грн.53коп., №101429 від 17.02.2014р. на суму 31грн.77коп., №105285 від 24.02.2014р. на суму 530грн.10коп., №105314 від 24.02.2014р. на суму 2649грн.85коп., №105538 від 24.02.2014р. на суму 172грн.05коп., №105592 від 24.02.2014р.на суму 90грн.21коп., №110055 від 06.03.2014р. на суму 2711грн.15коп., №110066 від 06.03.2014р. на суму 469грн.97коп., №110069 від 06.03.2014р. на суму 548грн.05коп., №111945 від 11.03.2014р. на суму 2405грн.60коп., №113044 від 13.03.2014р. на суму 2 332грн.32 коп., №117832 від 24.03.2014р.на суму 737грн.36коп., №117903 від 24.03.2014р. на суму 478грн.40коп., №119209 від 27.03.2014р. на суму 63грн.72 коп., №125537 від 10.04.2014р. на суму 1261грн., №126588 від 14.04.2014р. на суму 1462грн.38коп., №126625 від 14.04.2014р. на суму 667грн.92 коп., № 126678 від 14.04.2014р. на суму 655грн.50коп., №128050 від 17.04.2014р. на суму 4266грн.50коп., №130461 від 24.04.2014р. на суму 1517грн.44коп., №134277 від 05.05.2014р. на суму 1578грн.68 коп., №134298 від 05.05.2014р. на суму 947грн.70коп., №134303 від 05.05.2014р. на суму 296грн.01коп., №134578 від 05.05.2014р. на суму 1 714грн.05 коп., №137288 від 12.05.2014р. на суму 651грн.24коп., №137311 від 12.05.2014р. на суму 536грн.55коп., №143678 від 26.05.2014р. на суму 753грн.59 коп., №145091 від 29.05.2014р. на суму 719грн.95коп., №146979 від 02.06.2014р. на суму 221грн.34коп., №146988 від 02.06.2014 р. на суму 982грн.22коп., №153837 від 16.06.2014р. на суму 948грн.43коп., №157224 від 23.06.2014р. на суму 4392грн., №157372 від 23.06.2014р. на суму 210грн., №169601 від 17.07.2014р. на суму 4 260грн., №170057 від 17.07.2014р. на суму 638грн.40коп., №181553 від 07.08.2014р. на суму 1271грн.18коп..

Оригінали видаткових накладних додані також позивачем до апеляційної скарги.

Факт поставки товару відповідачем не спростовується.

Вартість отриманого товару сплачена відповідачем частково, в сумі 730грн., на підставі прибуткового ордеру № РN0082428 від 27.10.2014р..

Станом на момент звернення з позовом заборгованість по оплаті складає 59 200грн.74коп..

У зв"язку з порушенням відповідачем умов договору позивач нарахував 6587грн.11коп. пені, 5993грн.07коп. штрафу в розмірі 10 процентів від простроченої суми, 38167грн.04коп. інфляційних втрат та 2313грн.19коп. трьох процентів річних .

Розрахунки пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних виконані позивачем окремо по кожній видатковій накладній.

В процесі розгляду справи докази погашення заборгованості відповідачем не надані.

Ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.530 названого Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ч.2 ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст.629 Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов"язань за договором №К1257 від 11.01.2013р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару і ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 59200грн.74коп., пені в сумі 6587грн.11коп., штрафу в сумі 5993грн.07коп., трьох процентів річних в сумі 2312грн.94коп. та інфляційних втрат в сумі 38167грн.04 коп..

Одночасно колегія суддів погоджується з відмовою господарським судом в задоволенні решти позовних вимог внаслідок невірного розрахунку позивачем суми трьох процентів річних.

Отже, рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні.

Посилання скаржника на копії видаткових накладних, що додані ним до апеляційної скарги як докази оплати поставленого за спірним договором товару, не прийняті колегією суддів до уваги з огляду на наступне.

Ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначено вище, відповідно до п.3.3 договору №К1257 від 11.01.2013р. оплата вартості поставленого товару здійснюється шляхом готівкового розрахунку або на поточний рахунок постачальника протягом 21 календарного дня після отримання товару.

Проте, такі умови оплати як передача співробітникам позивача готівкових коштів при поставці товару з одночасним підписом останніх та зазначенням розміру цих коштів на екземплярах видаткових накладних, які залишаються у скаржника, вищевказаним договором не конкретизовані.

Докази узгодження цих умов сторонами в установленому порядку та внесення відповідних змін до договору скаржником не надані.

Не представлені також скаржником і докази узгодження з позивачем переліку осіб, які мають право на отримання грошових коштів в оплату товару, довіреності, видані позивачем цим особам на таке отримання.

З доданих до апеляційної скарги накладних взагалі не вбачається, яка конкретно особа отримала грошові кошти, її прізвище, посада, тощо та чи знаходиться ця особа в трудових відносинах з позивачем.

Доводи скаржника про недопустимість одночасного стягнення штрафу та пені за порушення договірних зобов'язань визнані колегією суддів безпідставними, оскільки таке стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, не суперечить статті 61 Конституції України, згідно з ст.549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст.230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Посилання скаржника на неповідомлення його про час і місце розгляду справи та прийняття судом першої інстанції рішення у відсутності останнього є необґрунтованими з наступних підстав.

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2015р. про порушення провадження у справі №904/7455/15 та призначення її розгляду на 16.09.2015р. направлена на адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. Конверт разом з ухвалою повернуто відділенням поштового зв"язку з відміткою "истечение срока хранения"(т.1, а.с.171, 172).

Ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 16.09.2015р. про відкладення розгляду справи на 12.10.2016р. направлена на адресу скаржника також за адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Конверт повернуто відділенням поштового зв"язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання"(т.1, а.с.188, 189).

При цьому, в п.п.3.9.1, 3.9.2 п.3.9 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і повернуто з посиланням на закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Керуючись ст.ст.101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.10.2015р. у справі №904/7455/15 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Герасименко

Суддя О.В.Березкіна

Повна постанова складена 15.02.2016р.