РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016Справа №915/1869/15

За позовом: приватна виробничо-комерційна фірма "ЮКОН";

до: публічного акціонерного товариства "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ";

про: стягнення 1.700.966,37 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Семенов Ю.С. - за довіреністю від 09.12.2015 № б/н;

відповідача: Поатуєв В.П. - за довіреністю від 01.12.2015 № 28.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватна виробничо-комерційна фірма "ЮКОН" звернулася до господарського суду Миколаївської області із позовом до публічного акціонерного товариства "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" про стягнення 1.700.966,37 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за укладеним між ними договором поставки від 24.10.2013 № 960, останній вартість отриманого товару не оплатив, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 1.700.966,37 грн.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 09.11.2015 вказану вище позовну заяву в порядку, визначеному ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, передано за підсудністю - до господарського суду міста Києва з тих підстав місцезнаходження відповідача у м. Києві.

В результаті автоматичного розподілу, позовну заяву передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.11.2015 порушено провадження у справі № 915/1869/15.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з урахуванням такого.

Нелегітимною верховною радою Республіки Крим було прийнято постанову від 17.03.2014 "Про питання енергетичної безпеки Республіки Крим" в якій вказано, що власністю Республіки Крим є рухоме та нерухоме майно публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" (далі - заявник/відповідач-2), розташоване на території Республіки Крим. В результаті неправомірних дій вже було само націоналізовано самопроголошено владою АР Крим, за юридичною адресою заявника (АР Крим, м. Сімферополь, пр. Кірова/пров. Совнаркомовський, 52/1) створено нове підприємство - Кримське республіканське підприємство "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ". Таким чином, внаслідок настання зазначених подій заявник втратив можливість здійснювати свою господарську діяльність за звичайних умов, в тому числі належно виконувати власні зобов'язання через незалежні від нього обставини (форс-мажорні обставини/обставини непереборної сили).

На підтвердження обставин непереборної сили заявник надав до суду належним чином засвідчені копії експертного висновку торгово-промислової палати України від 04.12.2014 № 5668/05-5, сертифікату про форс-мажорні обставини від 03.12.2014 № 2018 та сертифікату про форс-мажорні обставини від 17.10.2014 № 1022.

В судовому засіданні 01.02.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між приватною виробничо-комерційною фірмою "ЮКОН", як постачальником, (далі - позивач) та публічним акціонерним товариством "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ", як покупцем, (далі - відповідач) укладено договір поставки від 24.10.2013 № 960 з подальшим укладенням додаткової угоди від 25.10.2013 № 1/967 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов'язується передати у визначений термін у власність відповідача товар відповідно до специфікації № 2, яка є невід'ємною частиною Договору, а відповідач зобов'язується прийняти і оплатити товар в порядку, визначеному умовами Договору.

Сума Договору становить 1.703.173,61 грн (п. 4.1 Договору).

Пунктом 2.3 Договору визначено, що право власності на товар переходить з моменту отримання товару відповідачем та підписання сторонами накладної та акту приймання-передачі товару.

Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача на протязі 120 днів після поставки всієї заявленої партії товару та підписання акту приймання-передачі (п. 4.2 Договору).

У відповідності до п.п. 7.1, 7.1.1, 7.1.2 Договору, відповідач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити поставлений товар, прийняти поставлений товар згідно акту прийому-передачі.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з поставки товару, відтак, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 54 Цивільного кодексу України.

Приписом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, поставив, а відповідач отримав товар загальною вартістю 1.700.996,38 грн. Наведена фактична обставина підтверджується видатковою накладною від 29.10.2013 № 73 на суму 1.077.071,27 грн, видатковою накладною від 04.11.2013 № 76 на суму 623.925,11 грн, які підписані уповноваженою особою відповідача відповідно до довіреностей від 29.10.2013 № 295/634 та від 04.11.2013 № 301/634, а також актами приймання-передачі від 29.10.2013 на суму 1.077.071,27 грн та від 04.11.2013 на суму 623.925,11 грн, які підписані сторонами та скріплені відбитками їх печаток. Засвідчені копії вказаних видаткових накладних, довіреностей та актів приймання-передачі наявні в матеріалах справи.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок невиконання відповідачем обов'язку, встановленого пунктом 4.2 Договору. Станом на момент вирішення даного спору по суті, відповідачем грошове зобов'язання за Договором не виконане. Таким чином, заборгованість відповідача за Договором складає 1.700.996,37 грн, що водночас підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, здійсненого між сторонами, який підписаний останніми та скріплено відбитками їх печаток (засвідчена копія названого акту наявна у справі).

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

За приписами, встановленими частинами 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, у тому числі, оплати товару.

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 1.700.996,37 грн, сторонами спору суду не подано.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов про наявність підстав для звільнення останнього від відповідальності за неналежне виконання ним своїх зобов'язань за Договором на підставі ст. 617 ЦК України судом відхилені з огляду на таке.

Відповідно до акту приймання-передачі від 29.10.2013 на суму 1.077.071,27 грн кінцевий строк виконання зобов'язання відповідача з оплати вартості товару згідно умов п. 4.2 Договору настав 26.02.2014, тобто до настання подій, які визнанні ТПП України форс-мажорними на території АР Крим з 27.02.2014.

Щодо акту приймання-передачі від 04.11.2013 на суму 623.925,11 грн кінцевий строк виконання зобов'язання відповідача з оплати вартості товару згідно умов п. 4.2 Договору настав 04.03.2014 суд зазначає таке.

За приписами статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку непереборної сили. Вказаною нормою права визначається можливість звільнення учасника господарських правовідносин, який порушив своє зобов'язання, саме від відповідальності, а не від обов'язку виконати зобов'язання в натурі.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У ч.1 ст.216 Господарського кодексу України зазначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 217 Господарського кодексу України визначено, що саме господарські санкції є правовими засобами відповідальності у сфері господарювання.

В даному випадку предметом спору є стягнення з відповідача грошових коштів як оплати за поставлений товар, що фактично виключає можливість застосування до спірних правовідносин приписів статті 617 Цивільного кодексу України.

Крім того, постанова нелегітимної верховної ради Республіки Крим "Про питання енергетичної безпеки Республіки Крим" відповідно до якої створено нове підприємство - Кримське республіканське підприємство "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" прийнята 17.03.2014, тобто після закінчення кінцевого строку виконання грошового зобов'язання відповідача за актом приймання-передачі від 04.11.2013 на суму 623.925,11 грн (04.03.2014).

Також суд зазначає, що на сьогодні відповідач є діючим суб'єктом господарювання, не визнаний банкрутом, не знаходиться в процесі ліквідації та провадить діяльність за адресою: м. Київ, вул.. Б. Хмельницького, 26, оф. 505.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи сукупність фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1.700.996,37 грн є правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 26, офіс 505; ідентифікаційний код 00153117, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь приватної виробничо-комерційної фірми "ЮКОН" (54008, м. Миколаїв, проспект Леніна, буд. 173, кв. 58; ідентифікаційний код 19288222, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) заборгованість в сумі 1.700.996 (один мільйон сімсот тисяч дев'ятсот дев'яносто шість) грн 37 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 25.514 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн. 95 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08 лютого 2016 року

Суддя С.В. Балац