РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016Справа №910/9706/14
за позовом Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Альянс" в особі Київської дирекції

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1) ОСОБА_3

2) ОСОБА_4

3) ОСОБА_5

4) ОСОБА_6

5) Товариство з обмеженою відповідальністю "Кийтранс"

6) Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус"

7) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інкомстрах"

про відшкодування шкоди у порядку регресу

Головуючий суддя Полякова К.В.

Суддя Стасюк С.В.

Суддя Чинчин О.В.

Представники сторін:

від позивача: Мірошніченко О.В. (дов.№б/н від 22.01.2016)

від відповідача: Грабовський О.О. (дов.55/ЗОВ від 15.12.2015)

від третьої особи на стороні позивача: не з'явився

від третіх осіб на стороні відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Європейський Страховий Альянс" в особі Київської дирекції" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" про відшкодування шкоди у порядку регресу.

Позивач зазначає, що виконавши умови договору страхування майнових інтересів власника автомобіля і виплативши йому у зв'язку із пошкодженням автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді суму страхового відшкодування, отримав право вимоги до осіб, відповідальних за завдані збитки, якими є відповідач, як особа, що застрахувала цивільну відповідальність винної у пригоді особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2014 порушено провадження у справі №910/9706/14 та призначено справу до розгляду на 10.06.2014 року.

05.06.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду м. Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли докази, витребувані ухвалою суду від 23.05.2014 та від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, клопотання про виклик експерта та клопотання про витребування доказів.

За наслідками розгляду спору у судовому засіданні 10.06.2014, судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 та на стороні відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кийтранс", Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Інкомстрах". Також, суд витребував у Києво-Святошинського районного суду Київської області додаткові документи у справі, задовольнив клопотання відповідача про витребування доказів у Центра безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України та відклав розгляд справи на 24.06.2014, про що виніс відповідну ухвалу суду.

Ухвалою суду від 24.06.2014 суд повторно витребував у Центра безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України та Києво-Святошинського районного суду Київської області необхідну інформацію по справі та відклав розгляд справи на 17.07.2014 року.

21.07.2014 та 28.07.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Центра безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем при МВС України надійшла інформація, витребувана ухвалами суду від 10.06.2014 та 24.06.2014 року.

У зв'язку із перебуванням судді Полякової К.В. у відпустці, з метою дотримання процесуальних строків, розпорядженням заступника Голови Господарського суду міста Києва від 17.07.2014 справу №910/9706/14 передано для вчинення процесуальних дій судді Шкурдовій Л.М.

Відповідною ухвалою суду від 17.07.2014 вищезазначена справа прийнята та призначена суддею Шкурдовою Л.М. до розгляду на 28.08.2014 року.

Розпорядженням заступника Голови Господарського суду міста Києва від 04.08.2014, у зв'язку із поверненням судді Полякової К.В. із відпустки, справу №910/9706/14 передано їй для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2014 вищезазначена справа прийнята та призначена суддею Поляковою К.В. до розгляду на 28.08.2014 року.

22.08.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кийтранс" надійшли письмові пояснення по суті спору.

27.08.2014 позивач через відділ діловодства та документообігу Господарського суду м. Києва надав додаткові письмові пояснення до позовної заяви.

За наслідками розгляду спору у судовому засіданні 28.08.2014, суд ухвалив направити запити до Міністерства внутрішніх справ України та Голосіївського й Шевченківського підрозділів Державтоінспекції МВС, та відклав у зв'язку із цим розгляд справи на 25.09.2014 року.

22.09.2014 від Голосіївського районного суду через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надійшла інформація, надана Голосіївським підрозділом Державтоінспекції МВС.

24.09.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли клопотання щодо переліку питань, необхідних для визначення судовою експертизою.

За наслідками судового засідання 25.09.2014, суд відклав розгляд справи на 02.10.2014 та ухвалив направити повторний запит до Шевченківського підрозділу Державтоінспекції МВС України.

За результатами розгляду справи 02.10.2014, судом призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено Державному науково-дослідному криміналістичному центру, про що зазначено в ухвалі суду від 02.10.2014, наявної у матеріалах справи.

Відповідною ухвалою суду від 02.10.2014 провадження у справі №910/9706/14 до проведення судової автотоварознавчої експертизи та повернення справи до Господарського суду міста Києва зупинено.

Через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від Державного науково-дослідного криміналістичного центру надійшло повідомлення від експертів № 19/15-82 та матеріали справи №910/9706/14.

Відповідними ухвалами суду 17.07.2015 провадження у справі №910/9706/14 поновлено, задоволено клопотання судового експерта та зупинено провадження до проведення судової автотоварознавчої експертизи та повернення справи до Господарського суду міста Києва.

Відділом діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва отримано від Державного науково-дослідного криміналістичного центру матеріали справи №910/9706/14 із висновком експертизи.

Ухвалою суду від 17.11.2015 провадження у справі поновлено та призначено її до розгляду на 19.11.2015 року.

Ухвалою суду від 19.11.2015 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

25.11.2015 повторним автоматичним розподілом справ визначено для розгляду справи № 910/9706/14 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Полякова К.В., судді Стасюк С.В., Чинчин О.В.

Відповідною ухвалою суду від 28.12.2015 справа № 910/9706/14 прийнята вищезазначеною колегією суддів до свого провадження та призначена до розгляду на 14.01.2016 року.

12.01.2016 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та клопотання про продовження строку розгляду спору із повідомленням про неможливість прийняти участь у призначеному на 14.01.2016 судовому засіданні.

За наслідками розгляду справи 14.01.2016 суд відклав розгляд справи на 10.02.2016, про що виніс відповідну ухвалу.

Під час судового засідання 10.02.2016 представник позивача підтримав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував частково, зауважуючи на сумі стягнення, що має бути розрахована виходячи із обсягу заподіяної шкоди.

Треті особи уповноважених представників до судового засідання також не направили, проте про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п.3.10. постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Суд, вивчивши надану позивачем заяву про зменшення позовних вимог, прийняв її та зауважив, що подальший розгляд справи здійснюється із урахуванням заявлених зменшень.

Щодо наявного у матеріалах справи клопотання позивача від 12.01.2016 про продовження строку розгляду спору, то суд залишив дане клопотання без розгляду, оскільки представник позивача дане клопотання не підтримав.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що представники третіх осіб не з'явились до судового засідання, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2012 між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено договір №34349 добровільного страхування наземного транспорту, за яким предметом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки "Infiniti", державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до довідки №9314105 про дорожньо-транспортну пригоду, 07.12.2013 по вул.Київській в с.Софіївська Борщагівка, Київської області, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) за участю транспортного засобу марки "Infiniti", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, ТЗ марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, ТЗ марки «Daewoo», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_9 та ТЗ марки «Богдан», державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_10

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2013 у справі №369/12226/13-п визнано винним ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 07.12.2013 по вул.Київській в с.Софіївська Борщагівка, Київської області, під час керування транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого відбулось зіткнення із ТЗ марки «Infiniti», державний номер НОМЕР_1.

06.12.2013 постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/12225/13-п визнано винним ОСОБА_9 у скоєнні адміністративного правопорушення, яке полягає у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 07.12.2013 по вул.Київській в с.Софіївська Борщагівка, Київської області, під час керування транспортним засобом марки «Daewoo», державний номер НОМЕР_3, чим спричинив зіткнення із ТЗ марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 та нанесення механічних пошкоджень.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2013 у справі №369/12223/13-п визнано винним ОСОБА_10 у скоєнні адміністративного правопорушення, яке полягає у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 07.12.2013 по вул.Київській в с.Софіївська Борщагівка, Київської області, під час керування транспортним засобом марки «Богдан», державний номер НОМЕР_4, а саме здійсненні зіткнення з ТЗ марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2 та ТЗ марки «Daewoo», державний номер НОМЕР_3, внаслідок чого отримані механічні пошкодження.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.12.2013 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про подію із транспортним засобом за договором №34349 від 25.12.2012, у якій просив виплату страхового відшкодування виплатити готівкою через касу страхової компанії.

Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику пошкодженого ТЗ марки «Infiniti», державний номер НОМЕР_1, визначена позивачем на підставі Висновку №864/13 від 16.12.2013, складеного Судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_11, у розмірі 20727,97 грн.

Розмір страхового відшкодування визначений позивачем у розмірі 20845,79 грн., з урахуванням висновку та актів виконаних робіт №АВ-К-13224, №АВ-К-12735 від 19.12.2013, виставлених ПП «Авто-Актив», та зазначений у страхових актах №430/13/03/ТР25/00/1 від 24.12.2013, №430/13/03/ТР25/00/2 від 23.01.2014 із розрахунком до них.

Позивач, на виконання умов договору №34349 від 25.12.2012 та відповідно до заяви страхувальника, виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 20845,79 грн. ОСОБА_2, що підтверджується квитанцією №ПН145К від 19.12.2013 та видатковими касовими ордерами від 25.12.2013 на суму 4804,34 грн. та від 28.01.2014 на суму 16041,45 грн.

Статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія «Омега» (відповідач у справі) за полісом №АС/7997040, відповідно до інформації з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тому позивач направив 12.02.2014 відповідачу заяву вих.№5/2-30 від 07.02.2014 про сплату страхового відшкодування у розмірі 20727,97 грн., проте грошових коштів від відповідача так і не отримав, що спричинило звернення із даним позовом до суду.

Водночас, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на ч.2 статті 1188 Цивільного кодексу України, а саме наголошує на тому, що позивачем не враховано при розрахунку суми страхового відшкодування спільне завдання шкоди й іншими учасниками ДТП, а тому дана сума має бути поділена на трьох учасників. Окрім того, відповідач зауважує на неврахуванні позивачем коефіцієнту фізичного зносу ТЗ марки «Infiniti», державний номер НОМЕР_1, оскільки зазначений ТЗ перебував раніше ще у декількох ДТП.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Частинами другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільним кодексом України встановлено, що цивільно-правова відповідальність виникає лише за наявності вини особи. Цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішенням суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Так, як вбачається із матеріалів справи, 07.12.2013 по вул.Київській в с.Софіївська Борщагівка, Київської області, відбулась ДТП внаслідок зіткнення ТЗ марки "Infiniti", державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, ТЗ марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, ТЗ марки «Daewoo», державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_9 та ТЗ марки «Богдан», державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_10

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.12.2013 у справі №369/12226/13-п визнано винним гр.ОСОБА_4 у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди 07.12.2013 по вул.Київській в с.Софіївська Борщагівка, Київської області, під час керування транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого відбулось зіткнення із ТЗ марки «Infiniti», державний номер НОМЕР_1.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність гр.ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія «Омега» (відповідач у справі) за полісом №АС/7997040, відповідно до інформації з Єдиної централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Таким чином, відповідач - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія «Омега» є відповідальною особою за завдані збитки власнику ТЗ марки «Infiniti», державний номер НОМЕР_1.

Як на підставу заперечень проти позову, відповідач посилається на ч.2 статті 1188 ЦК України та зауважує на необхідності розподілу суми страхового відшкодування на трьох учасників ДТП, оскільки власники двох інших ТЗ («Daewoo», державний номер НОМЕР_3, та «Богдан», державний номер НОМЕР_4) завдали додаткових пошкоджень ТЗ марки «Infiniti», державний номер НОМЕР_1.

Частиною 2 ст.1188 ЦК України встановлено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Проте, із наявних у матеріалах справи схеми дорожньо-транспортної пригоди та постанов Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/12225/13-п від 06.12.2013 та у справі №369/12223/13-п від 16.12.2013 відповідно, не вбачається завдання гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10 внаслідок керування транспортними засобами «Daewoo», державний номер НОМЕР_3, та «Богдан», державний номер НОМЕР_4, відповідно, механічних пошкоджень саме транспортному засобу марки «Infiniti», державний номер НОМЕР_1, тобто відсутня взаємодія вище перелічених транспортних засобів.

До того ж, суд вважає за необхідне наголосити, що застосування ч.2 ст.1188 ЦК України передбачає окрім взаємодії джерел підвищеної небезпеки також і спільне завданнями ними шкоди, що за приписами ст.1190 ЦК України є неподільним результатом неправомірних дій або бездіяльності двох і більше осіб.

З огляду на вищезазначене, суд не вбачає підстав для покладення на власників ТЗ марки «Daewoo», державний номер НОМЕР_3, та «Богдан», державний номер НОМЕР_4, відповідальності з відшкодування завданої власнику пошкодженого автомобілю «Infiniti», державний номер НОМЕР_1, шкоди, а тому суд відхиляє вказані заперечення відповідача.

Відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, до позивача - Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" - як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором №34349 від 25.12.2012, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до гр.ОСОБА_4, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Положеннями статті 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов"язаний провести виплату при настанні страхового випадку, а страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст.1166 та ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Ураховуючи наявність заперечень та розбіжностей з боку відповідача щодо обсягу завданої шкоди та розміру фізичного зносу ТЗ марки «Infifniti», державний номер НОМЕР_1, судом призначалась судова автотоварознавча експертиза.

Із наданого судовим експертом висновку вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу, який нараховується на складові частини, що підлягають заміні, дорівнює 48%, а вартість матеріального збитку, спричиненого власнику ТЗ марки «Infifniti», державний номер НОМЕР_1 на дату ДТП 07.12.203 може складати 15927,88 грн. Обсяг шкоди при відношенні вартості відновлювального ремонту ТЗ до його ринкової вартості, завданий діями гр.ОСОБА_4 під час керування ТЗ марки «Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, може складати 7,02% без урахування та 5,43% з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Щодо наданих судовим експертом відповідей на запитання судової експертизи, то суд вважає за необхідне наголосити, що при визначені обсягу шкоди, завданий діями гр.ОСОБА_4 під час скоєння ДТП, експерт вирахував обсяг завданої шкоди по відношенню до ринкової вартості пошкодженого ТЗ, у зв'язку із чим заперечення відповідача щодо встановлення судовою експертизою обсягу вини гр.ОСОБА_4 судом до уваги не приймаються.

Відповідно до приписів статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АС/7997040, виданим Приватним акціонерним товариством "Акціонерна страхова компанія «Омега», передбачено франшизу у розмірі 1000,00 грн., яка не вирахувана позивачем із заявленої до стягнення суми страхового відшкодування.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, відповідач має відшкодувати позивачу 14927,88 грн. суми страхового відшкодування (15927,88 грн. - 1000,00 грн. = 14927,88 грн.).

Положеннями статті 509 ЦК України, визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначені вище норми ЦК України кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З'ясувавши обставини справи та надавши оцінку доказам за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо обґрунтованості позовних вимог, які підлягають задоволенню частково.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Альянс" в особі Київської дирекції до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кийтранс", Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус", Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інкомстрах" про відшкодування шкоди у порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 17а; ідентифікаційний код 21626809) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Альянс" (04050, м. Київ, вул.Глибочицька, 33-37; ідентифікаційний код 19411125) 14927 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот двадцять сім) гривень 88 копійок сплаченого страхового відшкодування та 1712 (одну тисячу сімсот дванадцять) гривень 30 копійок витрат зі сплати судового збору.

У іншій частині позову відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 10.02.2016 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 12.02.2016 року

Головуючий суддя К.В. Полякова

Суддя С.В. Стасюк

Суддя О.В. Чинчин