номер провадження справи 4/146/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 Справа № 908/5694/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Україна (70212, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Успенівка, вул. Перемоги, 15)

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69059, місто Запоріжжя, вул. Українська, 50)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 районна державна адміністрація (70202, Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. 3 Інтернаціоналу, буд. 50)

про визнання договору оренди землі поновленим на 5 років та визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 08.02.2010р. укладеною

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3, довіреність № 1 від 20.01.2016р.;

ОСОБА_4, довіреність № 9 від 20.11.2015р.;

від відповідача ОСОБА_5, довіреність № 7 від 04.01.2016р.;

від третьої особи не зявився.

16.11.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Україна, с. Успенівка, Гуляйпільський район, Запорізька область з позовною заявою до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій, м. Запоріжжя про визнання договору оренди землі поновленим на 5 років та визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 08.02.2015р. укладеною.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 16.11.2015р. справу № 908/5694/15 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.11.2015р. порушено провадження у справі № 908/5694/15, справі присвоєно номер провадження 4/146/15, судове засідання призначено на 07.12.2015 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. Ухвалою від 07.12.2015р., на підставі ст. ст. 69, 77 ГПК України, продовжено процесуальний строк вирішення спору до 01.02.2016р. та розгляд справи відкладено до 20.01.2016р. Ухвалою суду від 20.01.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено до 01.02.2016р.

В судовому засіданні 01.02.2016р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представників позивача і відповідача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях ст. 251 ЦК України, ст.ст. 179, 187 ГК України, Закону України «Про оренду землі», Земельного Кодексу і полягають в тому, що 08.02.2010 р. між позивачем (орендарем) та ОСОБА_2 районною державною адміністрацією був укладений договір оренди землі, за яким орендодавець, згідно розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 19.01.2010 р. № 9 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Успенівської сільської ради за межами населених пунктів Гуляйпільського району Запорізької області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 60,8774 га. Вказаний договір зареєстровано у Гуляйпільському райвідділі Запорізької регіональної філії ДП Центр ДЗК 09.08.2010 р. Відповідно до п. 8 договору строк його дії пять років, тобто до 09.08.2015 р. Протягом дії зазначеного договору, орендар належним чином виконував його умови, заборгованість зі сплати орендних платежів відсутня. До закінчення строку дії договору позивач скористався переважним правом на поновлення дії договору, 18.06.2015р. звернувся до відповідача з листом-повідомленням про продовження строку дії договору та надав проекти додаткової угоди, які отримані відповідачем 26.06.2015 р. У звязку з відмовою відповідачем в поновленні договору, позивач листами від 05.08.2015 р. та від 11.09.2015р. спрямував на його адресу повідомлення з проханням приведення умов договору у відповідність до діючого законодавства, шляхом внесення змін до п. 8 змінивши строк його дії; збільшити розмір орендної плати з 3% до 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, про що надав проект додаткової угоди. У відповіді від 30.09.2015 р. відповідач зазначив про втрату позивачем переважного права на поновлення (продовження) договору та необхідністю повернення земельної ділянки орендодавцю після закінчення строку дії договору. На теперішній час позивач продовжує користування земельною ділянкою та сплачує за неї орендні платежі у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, просив позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, позов вважає безпідставним та необґрунтованим з наступних підстав. Зокрема зазначив, що положеннями ст. 33 Закону України Про оренду землі закріплено право орендаря, який належним чином виконував зобовязання за договором оренди, на переважене право перед іншими особами на укладання договору на новий строк. На думку відповідача у разі задоволення позовних вимог в частині визнання укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, суд візьме на себе невластиві йому функції субєкта владних повноважень та порушить норми матеріального права, а саме ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України. Звертав увагу суду, що положення ст. 33 Закону України Про оренду землі щодо переважного права орендаря перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обовязок на переукладання договору оренди, враховуючи при цьому статті 6, 203, 316, 317, 319, 321, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладання його за наявності вільного волевиявлення особи, непорушності права власності та здійснення цього права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладанні чи зміні договору. Вказував, що станом на момент направлення листа-повідомлення про прийняте орендодавцем (ОСОБА_1 управлінням) рішення, управління не вбачало підстав для зміни істотних умов договору в частині збільшення його строку, оскільки зміна умов договору в частині збільшення строку оренди землі за умови відсутності вищевказаного проекту не давало б гарантій ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, забезпечення раціонального використання та охорони земель, створення сприятливого екологічного середовища і покращення природних ландшафтів. На підставі зазначеного та враховуючи той факт, що переважне право орендаря на укладання договору оренди землі на новий строк припинилося, позивачу відмовлено у продовжені строку дії договору оренди землі. Також зазначав, що позивач ані під час звернення до ОСОБА_1 управління, ані під час розгляду справи не довів та не обґрунтував свої позовні вимоги в частині наявності в нього переважного права на поновлення договору оренди у звязку з належним виконанням ним своїх обовязків за умовами договору. На підставі зазначеного, відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

Третя особа в судові засідання не зявилася, витребувані ухвалами суду по справі від 16.11.2015р., 07.12.2015 р. і від 20.01.2016р. документи і матеріали суду не надала, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд жодного разу завчасно не попереджала. Про дату, час та місце розгляду справи № 908/5694/15 третя особа була повідомлена належним чином у відповідності до норм господарсько процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Україна (позивачем, орендарем) та ОСОБА_2 районною державною адміністрацією (орендодавець) був укладений договір оренди землі.

Пунктами 1, 2 договору встановлено, що орендодавець, згідно розпорядження голови ОСОБА_2 районної державної адміністрації від 19.01.2010 р. № 9 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Успенівської сільської ради за межами населених пунктів Гуляйпільського району Запорізької області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 60,8774 га., у тому числі сіножатей 57,4268 га, під господарськими шляхами і прогонами 0, 1700 га, полезахисних лісосмуг 3,2806 га.

Кадастровий номер земельної ділянки: :21:001:0005.

Договір зареєстрований ОСОБА_2 районним відділом Запорізької регіональної філії ДП Центр ДЗК 09.08.2010 року про що в Державному реєстрі земель зроблено запис №55.

Про факт передачі орендарю обумовленої договором земельної ділянки свідчить підписаний обома сторонами та скріплений печатками Акт прийому-передачі обєкта оренди від 08.02.2010р.

Згідно п. 8 договору, він укладений на пять років (у разі укладення договору оренди землі для ведення сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур, згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

З 01.01.2013 р. набрав чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 р. № 5245-17, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції передано ОСОБА_1 управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

Наказом від 25.01.2013 р. № 40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з п. 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Запорізькій області шляхом його приєднання до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру

Згідно розпорядження КМУ від 31 березня 2015 року №294-р Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у звязку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За таких обставин з набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за договором оренди землі від 08.02.2010 р. слід вважати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (відповідач у справі), відповідно до п.4 пп. 13 Положення про головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до статті 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із призначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, строк дії договору (стаття 15 Закону).

Частиною 1 ст. 19 Закону України Про оренду землі передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

За приписами ст. 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється в разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 33 Закону України Про оренду землі встановлено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Стаття 33 Закону України Про оренду землі фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій - п'ятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

З метою поновлення строку дії договору оренди землі на новий строк позивачем на адресу відповідача з дотриманням строку, передбаченого ст. 33 Закону України Про оренду землі, було направлено лист-повідомлення № 143 від 18.06.2015р. про поновлення договору оренди землі строком на 14 років та збільшення орендної плати з 3% до 4 % нормативно-грошової оцінки землі.

Лист отриманий відповідачем 26.06.2015р., про що свідчить відмітка на листі-повідомленні. До листа-повідомлення було додано проект додаткової угоди та копія договору оренди землі.

Відповідач у передбачений законом строк розглянув пропозицію позивача та надав лист-повідомлення № 8-0.4-802/25-15 від 17.07.2015 р., в якому повідомив про відмову в продовженні дії договору на новий строк та втрату переважного права на поновлення договору у звязку з відсутністю обґрунтування збільшення строку дії договору оренди землі. Крім того, зазначив, що у зв'язку з недосягненням домовленостей щодо строку дії Договору переважне право на поновлення (продовження) Договору вважається припиненим, у зв'язку з чим Договір також припиниться 10.08.2015р. Попередив про необхідність виконання обовязку щодо повернення обєкта оренди, відповідно до ст. 34 Закону України Про оренду землі.

Зазначену відмову позивач не оскаржив.

Проте, прагнучи досягти домовленості між сторонами позивач, повторно 04.08.2015р. спрямував на адресу відповідача лист-повідомлення про поновлення договору оренди, який передбачав поновлення договору строком на 7 років та збільшення орендної плати з 3% до 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зазначений лист-повідомлення отриманий представником відповідача 06.08.2015 р., про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Зазначена пропозиція позивача була направлена відповідачу без додержання строків передбачених ч.1 ст 33 Закону України Про оренду землі.

Відповідач у відповіді № 27-8-0.4-2237/25-15 від 18.08.2015 р. позивачу нагадав про втрату переважного права на поновлення договору оренди та необхідність повернення земельної ділянки орендодавцю. Зауважив, що у разі невиконання обовязку щодо повернення обєкта оренди, орендар зобовязаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Відповідно до ст.15 Закону України Про оренду землі строк дії договору є істотною умовою договору оренди землі.

Проте, позивач звертаючись з пропозиціями про поновлення договору оренди землі на новий строк (спочатку 14 років, потім 7 років) жодним чином не обґрунтував збільшення строку оренди. Як пояснив відповідач таким обґрунтуванням може бути проект землеустрою, що забезпечує еколого - економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь. Однак такого обґрунтування позивач відповідачу не надав.

Отже, суд вважає, що оскільки сторони не досягли згоди щодо укладання договору на новий строк, переважне право орендаря, передбачене ч.1-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі припинилось, і також з 10.08.2015р. припинився Договір оренди землі у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Після закінчення строку дії договору, позивач не повернув відповідачу земельну ділянку, а 11.09.2015 р. втретє звернувся до відповідача з повідомленням про намір у подальшому орендувати земельну ділянку, про що додав проект додаткової угоди про поновлення (продовження) договору оренди землі на той же строк та на тих же умовах відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України Про оренду землі. Повідомлення отримане представником відповідача 15.09.2015 р., про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

За наслідками розгляду повідомлення від 11.09.2015 р. відповідач листом № 32-8-0.42-4068/25-15 від 30.09.2015 р. зауважив, що правовідносини сторін за договором оренди землі від 08.02.2010 р. припинені. Додатково розяснено, що порядок отримання земельних ділянок в користування врегульовані ст.ст. 123, 124, 134 Земельного кодексу України.

Частиною шостою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, дев'ятою статті 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Пунктом 2.17. постанови пленуму Вищого господарського суду Запорізької області Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин № 6 від 17.05.2011 р. у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011). Частиною шостою зазначеної статті передбачено, що договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою і за відсутності протягом місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Виходячи з вищенаведених обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосована ч. 6 статті 33 Закону України Про оренду землі, оскільки в даному випадку позивач скористався своїм переважним правом на поновлення дії Договору на новий строк, сторони не досягли згоди щодо зміни строку дії Договору та відповідач повідомив про своє рішення щодо припинення договірних відносин з позивачем.

Про таке рішення повідомив відповідач і після закінчення строку дії Договору (лист від 30.09.2015р.). Тобто, існує письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновлені Договору оренди, що не дозволяє поновити Договір на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Отже, в даному випадку посилання позивача на автоматичне продовження Договору в силу ч. 6 ст.33 Закону України Про оренду землі є безпідставним.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що підстави для укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах відсутні.

На підставі викладеного, в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати залишаються за позивачем та до відшкодування не присуджуються.

Керуючись ст., ст. 45, 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Україна, Запорізька область, Гуляйпільський район, с. Успенівка до ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Запорізькій області, місто Запоріжжя про визнання договору оренди землі поновленим на 5 років та визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 08.02.2010р. укладеною відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 05 лютого 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.