КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/17602/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Романюк Р.Г. довіреність № 16/01/27-01 від 27.01.16

від відповідача: Король В.В. довіреність № 145 від 29.09.15

від третьої особи: Єфімова О.М. довіреність № 15/06/26-01 від 26.06.15

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року

у справі № 910/17602/15 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології"

до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Дочірнє підприємство "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ"

про визнання поруки припиненою,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" про визнання поруки припиненою (т.І, а.с.7-14).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року (повний текст складено і підписано 30 вересня 2015 року) у справі № 910/17602/15 у задоволенні позову відмовлено повністю (т.І, а.с.239-244).

Не погодившись з прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" звернулось з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Компанія "Харчові Технології" у повному обсязі (т.ІІ, а.с.11-18).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" у справі № 910/17602/15 на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Сулім В.В., суддів Коротун О.М., Гаврилюк О.М. та призначено до розгляду на 10 грудня 2015 року (т.ІІ, а.с.2).

10 грудня 2015 року представником Відповідача подано відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2015 року № 09-52/1469/15 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" у зв'язку з перебуванням головуючого судді Сулім В.В. на лікарняному, справа № 910/17602/15 була передана на повторний автоматичний розподіл.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2015 року, справу № 910/17602/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів - Рудченка С.Г., Агрикової О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17 грудня 2015 року у справі № 910/17602/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів - Рудченка С.Г., Агрикової О.В. призначено до розгляду на 19 січня 2016 року.

10 грудня 2015 року представником Відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він проти доводів апеляційної скарги заперечував та простив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року залишити без задоволення, а зазначене рішення без змін (т.ІІ, а.с. 19-20).

19 січня 2016 року представником Позивача подано пояснення по справі з запереченнями на відзив Відповідача на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19 січня 2016 року, задоволено клопотання Позивача та Відповідача, розгляд справи № 910/17602/15 відкладено на 02 лютого 2016 року.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2016 року у зв'язку з перебуванням судді Рудченка С.Г. на лікарняному, для розгляду апеляційної скарги у справі №910/17602/15 сформовано колегію суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів - Мальченко А.О., Агрикової О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 прийнято до провадження колегію суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикова О.В., Мальченко А.О.

02 лютого 2016 року представником Позивача подано письмові заперечення на відзив Відповідача на апеляційну скаргу.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" в судовому засідання 02 лютого 2016 року надав суду пояснення, в яких просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Дочірнього підприємства "Інтергласт" фірми "Гласт ГМБХ" в судовому засіданні 02 лютого 2016 року надав суду пояснення, відповідно до яких доводи апеляційної скарги підтримав і просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" в судовому засіданні 02 лютого 2016 року надав суду пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 без змін.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

27 лютого 2006 року між відповідачем (далі - Кредитодавець) та третьою особою (далі - Позичальник) було укладено Договір банківського кредиту (кредитна лінія) № 899-KЛ/06 (далі - Кредитний договір). Згідно з умовами кредитного договору, з урахуванням змін та доповнень, що вносилися сторонами під час строку дії кредитного договору, Кредитодавець відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію із сумою ліміту загальної заборгованості: за кредитом в Євро 800 000,00 Євро, за кредитом в Доларах США 700 000,00 доларів США, за кредитом в гривні 2 200 000,00 гривень (т.І, а.с.23-27).

У забезпечення виконання обов'язків позичальника (Третьої особи) перед банком (Відповідач) за Кредитним договором, між Позивачем, як поручителем, та Відповідачем, як кредитором, було укладено Договір поруки № 74-П/09 від 14 липня 2009 року (далі - Договір поруки), згідно з яким Позивач поручився перед Відповідачем за виконання третьою особою зобов'язань в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення і сплати яких встановлюються договором банківського кредиту № 899-КЛ/06 від 27 лютого 2006 року та будь-якими додатковими угодами до нього, що будуть укладені (у т.ч. які збільшують розмір/змінюють порядок виконання зобов'язання) (т.І, а.с.17).

Пунктом 3 Договору поруки сторони передбачили, що Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з умовами кредитного договору, у т.ч. про строки виконання зобов'язань за кредитним договором та про право банку на вимогу дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, як від Позичальника, так і від Поручителя.

Пунктом 14 Договору поруки сторони обумовили, що вказаний Договір діє до повного виконання зобов'язань за кредитним Договором.

Протягом дії Кредитного договору сторони неодноразово вносили зміни та доповнення до нього, шляхом укладання додаткових угод та додатків до Кредитного договору, щодо зміни розміру процентної ставки, ліміту загальної заборгованості за кредитом, умов надання забезпечення за виконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, строків повернення кредиту (кінцевого терміну погашення кредиту), переносився строк сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Зокрема 24.12.2013 року між Кредитодавцем та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 15 до Кредитного договору, відповідно до якої сторони встановили термін повернення кредиту - 20.02.2015 року та затвердили новий графік повернення кредиту (зменшено розмір ліміту граничної заборгованості за кредитною лінією) (т.І, а.с.39).

У зв'язку з цим, між Кредитодавцем і поручителем укладено Додаткову угоду № 5 від 24.12.2013 року до Договору поруки, відповідно до якої сторони домовились викласти п. 2 Договору поруки у наступній редакції: "Згідно кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної мультивалютної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості за кредитом в Євро - 800 000,00 євро, ліміт заборгованості за кредитом у гривні - 875 000,00 грн. з кінцевим строком повернення до 20.02.2015 р. та з щомісячною сплатою процентів за користуванням кредиту в розмірі: 12% річних при наданні кредиту у євро; 13% річних при наданні кредиту в доларах США; 21,5% річних при наданні кредиту в гривні. Погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення встановленого у Додатку № 1 від 24.12.2013 р. до Кредитного договору, який є невід'ємною його частиною" (т.І, а.с.22).

30 грудня 2014 року між Кредитодавцем та Позичальником було укладено Додаткову угоду № 22 до Кредитного договору, якою зазначено, що Позичальник зобов'язується повернути Кредитодавцю суму кредиту до настання кінцевого терміну користування кредитом визначеного пунктом 1.1.2. Кредитного договору, у повному обсязі, в валюті кредиту та в порядку, що встановлений цим Договором (у тому числі Додатком № 1 від 30.12.2014 р. - Графіком повернення кредиту (зменшення розміру ліміту граничної заборгованості за кредитною лінією) до кредитного договору) (т.І, а.с. 43).

Додаток № 1 від 30.12.2014 року до Кредитного договору встановлює зміну строків повернення чергових частин основної суми кредиту Позичальником, а саме перенесення в бік зменшення розміру чергових платежів по сплаті суми кредиту, чим змінювалась в бік збільшення база (залишок суми кредиту) для нарахування відсотків за користування кредитними коштами на відповідну дату сплати (т.І, а.с. 44).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підписанням Додаткової угоди № 22 від 30.12.2014 р. до Кредитного договору Відповідач і тертя особа фактично збільшили обсяг відповідальності Поручителя за забезпеченим зобов'язанням без згоди позивача за відсутності укладення між відповідачем і позивачем додаткової угоди до Договору поруки № 74-П/09 від 14.07.2009 р., що на думку Позивача є підставою для припинення на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України зобов'язання за договором поруки з 30.12.2014 р.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6-160цс13.

Зі змісту Додаткової угоди № 22 від 30.12.2014 р. до Кредитного договору вбачається, що відповідач та третя особа погодили, що укладанням цієї додаткової угоди вносять зміни до графіку погашення кредиту та фактично продовжують строк сплати відсотків у доларах США та відсотків в Євро за користування кредитними коштами за період з березня 2014 р. по грудень 2014 р. В свою чергу Додаток № 1 від 30.12.2014 р. до Кредитного договору передбачає кінцеву дату повернення кредиту - 20.02.2015 р. (сума погашення кредиту в гривнях: 31.12.2013 р. - 100 000,00 грн., з 31.03.2014 р. по 31.10.2014 р. - по 15 000,00 грн. щомісяця, 31.12.2014 р. - 200 000, 00 грн., 20.02.2015 р. - 455 000,00 грн.; в доларах США: 20.02.2015. - 700 000, 00 дол. США), тоді як в Додатку № 1 від 24.12.2013 р. (Додаткова угода № 15 від 24.12.2013 р., що встановлювала графік виконання зобов'язань за кредитним договором до укладення Додаткової угоди № 22) передбачено кінцеву дату повернення кредиту - 20.02.2015 р. (сума погашення кредиту в гривнях: 31.12.2013 р. - 100 000,00 грн., з 31.03.2014 р. по 31.10.2014 р. - по 15 000,00 грн. щомісяця, 28.11.2014 р. - 200 000,00 грн., 31.12.2014 р. - 100 000,00 грн., 30.01.2015 р. - 15 000,00 грн., 20.02.2015 р. - 340 000,00 грн.; в доларах США: 31.12.2014 р. - 35 000,00 дол. США, 20.02.2015 р. - 665 000,00 дол. США.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Позивачем помилково ототожнюється збільшення обсягу відповідальності поручителя, внаслідок підвищення розміру процентів зі зміною строку сплати відсотків за користування кредитом та кредиту, які мали місце у даній справі.

Крім того, кінцевий термін повернення кредиту залишився незмінним.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Разом з тим, на противагу твердженням позивача, колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом п. 1 Договору поруки, позивач поручився перед відповідачем за виконання третьою особою зобов'язань в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення і сплати яких встановлюються договором банківського кредиту № 899-КЛ/06 від 27.02.2006 р. та будь-якими додатковими угодами до нього, що будуть укладені (у т.ч. які збільшують розмір/змінюють порядок виконання зобов'язання).

У разі якщо умовами договору поруки передбачена можливість зміни розміру процентів та строків їх сплати в порядку, визначеному кредитним договором, в забезпечення якого надана порука, то підстави для її припинення, передбачені ч. 1 ст. 559 ЦК України, відсутні. Така умова договору поруки є результатом домовленості між сторонами, які вільні у визначенні зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у постанові від 17.01.2011 р. у справі № 3-62гс10.

Таким чином, дослідивши умови Договорів поруки та кредиту, колегія суддів дійшла висновку про те, що умовами договору поруки передбачено відповідальність Поручителя перед Відповідачем за виконання третьою особою зобов'язань за Договором банківського кредиту № 899-КЛ/06 від 27.02.2006 р. в тому числі і в разі зміни в бік збільшення бази (залишку суми кредиту) для нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

При цьому, приписами ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного зобов'язання, забезпеченого порукою.

Не вимагається згоди поручителя на зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг його відповідальності не збільшується. Зазначені зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у постанові від 18.11.2015 р. у справі № 3-988гс15.

Крім того, у Договорі поруки умов щодо обов'язковості укладення додаткових договорів до цього договору та/або повідомлення поручителя про внесення змін до Кредитного договору не передбачено.

За таких обставин, враховуючи надання Позивачем згоди на зміну розміру зобов'язання, колегія суддів вважає внесені Додатковою угодою № 22 від 30.12.2014 р. зміни до кредитного договору такими, що не суперечать укладеному між Позивачем та Відповідачем Договору поруки, тому підстави для визнання поруки припиненою відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи, натомість обґрунтованих доводів про порушення судом норм процесуального права та матеріального права скаржником суду апеляційної інстанції не наведено.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 ГПК України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Харчові Технології" на рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі № 910/17602/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 24 вересня 2015 року у справі 910/17602/15 залишити без змін.

3.Справу № 910/17602/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова