ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.01.2016 Справа № 905/468/15

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Бокової Ю. В., суддів Сковородіної О.М., Кучерявої О.О.

при секретарі судового засідання Степаненко Д.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Соледарської міської ради, м. Соледар

до відповідача: Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк

про зобовязання Державне підприємство «Донецька залізниця» виконати умови договорів

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Соледарська міська рада, м. Соледар звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про зобовязання Державне підприємство «Донецька залізниця» поновити роботу котельної вагонного депо Сіль.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на договір на передачу відомчого дитячого дошкільного закладу № 87, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання б/н від 29.08.2001 р., договір на передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031681/НЮ, листи від 25.03.2014 р. № НЗТ-03/630, від 18.06.2014 р. № во Н-01/1456.

Позивач в судових засіданнях підтримав вимоги, викладені в позовній заяві.

19.08.2015 р. від позивача надійшла уточнена позовна заява від 18.08.2015 р. № 1047/01-38, в якій позивач просив зобовязати державне підприємство «Донецька залізниця» виконати умови договорів про передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031681/НЮ та про передачу відомчого дитячого дошкільного закладу № 87, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання б/н від 29.08.2001 р.

Суд розцінює заяву від 18.08.2015 р. № 1047/01-38 як зміну предмету позову та враховуючи те, що заява була подана до початку розгляду справи по суті, суд розглядає справу відносно вимог, визначених у заяві від 18.08.2015 р. № 1047/01-38, оскільки згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач в судових засіданнях підтримав остаточні позовні вимоги.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26.12.2011р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України без явки представника відповідача за наявними в ній матеріалами, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених в процесі розгляду справи, вислухавши представника позивача, суд-

ВСТАНОВИВ:

У 2001 році між ДП «Донецька залізниця» в особі начальника вагонного депо станції Сіль та Соледарською міською радою в особі міського голови ОСОБА_1 був укладений договір на передачу відомчого дитячого дошкільного закладу № 87, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання, відповідно до п. 1.1 якого ДП «Донецька залізниця» відшкодовує міській раді витрати на утримання дитячого дошкільного закладу № 87, що передається до комунальної власності відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 р. № 891, Указу Президента України про прискорення передачі об'єктів соціальної інфраструктури права державної власності у колективну власність» від 15 червня 1999 р. № 648/99.

Відповідно до п. 3.4 ДП «Донецька залізниця» забезпечує теплопостачання дитячого дошкільного закладу № 87 за рахунок міської ради.

25.12.2003 р. між ДП «Донецька залізниця» (Дорога) та Соледарським комунальним виробничим ремонтно - житловим підприємством «Ремонтник» (Підприємство) в особі директора ОСОБА_2, що діє на підставі Статуту підприємства та довіреності від 31.10.2003 р. № 01-11-879 виконавчого комітету Соледарської міської ради був укладений договір № Д/СМГ 031681/НЮ на передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання.

Предметом цього договору є передача ДП «Донецька залізниця» у комунальну власність територіальної громади м. Соледар відомчого житлового фонду загальною площею 3179, 1 кв.м. балансовою вартістю 1375466, 60 грн. безоплатно та відшкодовання витрат Соледарському комунальному виробничому ремонтно - житловому підприємству «Ремонтник» на ремонт та утримання житла.

Передача здійснюється після підписання сторонами цього Договору. Житловий фонд вважається переданим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі обєкту (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору Дорога зобовязується забезпечувати житловий фонд електроенергією, водою, водовідведенням та опаленням до моменту передачі зовнішніх мереж і котельної спеціалізованим організаціям в наступному порядку: подача теплоносія до вузла управління в будинку; подача холодної води до стіни будинку; водовідведення від стіни будинку; подача електроенергії до РП в підвалі будинку або ізолятора на фронтоні будинку.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що Договір діє з моменту його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань до 15.06.2004 р.

Листами від 25.03.2014 р. та від 16.06.2014 р. ДП «Донецька залізниця» повідомила Соледарську міську раду про відмову від опалення двох житлових будинків та навчально-виховного комплексу № 23 (колишній дитячий садочок № 87), розташованих в мікрорайоні ст. Сіль м. Соледара в осінньо-зимовий період 2014-2015 років, пропонуючи прийняти будівлю котельної та мережі трубопроводів вагонного депо ст. Сіль на баланс міста або взяти в оренду.

Позивач вважає, що вимоги ДП «Донецька залізниця» є неправомірними, оскільки спірні договори не припинили свою дію, тому останній зобов'язанний виконувати обов'язок з теплопостачання спірних об'єктів.

Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Соледарської міської ради від 25.07.2001 р. № 214 «Про прийняття на баланс міської ради дошкільного закладу № 87, розташованого за адресою: м. Соледар, вул. Франко, який знаходиться на балансі управління Донецької залізниці», було зобовязано прийняти на баланс міської ради дошкільний заклад № 87, що розташований за адресою: м. Соледар, вул. Франко.

З матеріалів справи, а саме, з рішення Соледарської міської ради від 23.08.2002 р. № 4/3-34 вбачається, що відбулась реорганізація ЗШ 1-ІІ ступенів № 23 на навчальний комплекс «Школа-сад» № 23 шляхом злиття контингенту 2-3 класів № 23 з різновіковою групою дошкільного закладу № 87.

В поясненнях наданих суду 29.09.2015 р. позивач зазначив, що навчально-виховний комплекс № 23 (колишній дитячий садочок № 87) знаходиться на балансі бухгалтерії дошкільних закладів і установ освіти при дошкільному закладі № 17 м. Соледара на підставі рішення виконкому Соледарської міської ради від 25.07.2001 р. № 214 «Про прийняття на баланс міської ради дошкільного закладу № 87, розташованого за адресою: м. Соледар, вул. Франко, який знаходиться на балансі управління Донецької залізниці». Зазначене підтверджується довідкою Бухгалтерії дошкільних закладів установ освіти при дошкільному закладі № 17 м. Соледара від 28.09.2012 р. № 01-11-139.

В цих же поясненнях позивач підтверджує факт знаходження житлових будинків, що розташовані за адресою: м. Соледар, вул. Франко, 1а (16 квартир), ВЧД, 1а (9 квартир) знаходяться на балансі Соледарського комунального виробничого ремонтно-житлового підприємства «Ремонтник» на підставі рішення Соледарської міської ради від 10.07.2003 р. № 4/11-134 «Про надання згоди на приймання безоплатно у власність територіальної громади м. Соледар житлового фонду, що знаходиться у власності Краснолиманської Дистанції цивільних споруджень», а також актів приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачений такий спосіб захисту, як припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Частиною 6 ст. 13 Цивільного кодексу України визначено, що у випадку недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-пятою цієї статті, суд може зобовязати припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки встановлені законом.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

З аналізу договору від 2001 р. про передачу відомчого дитячого дошкільного закладу № 87, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання вбачається, що Донецька залізниця зобовязана забезпечувати теплопостачання дитячого дошкільного закладу № 87 за рахунок міської ради (п. 3.4 Договору).

Судом встановлено, що сторонами при його укладенні не встановлений строк його дії, тому можна вважати, що договір укладено на невизначений строк.

З огляду на те, що матеріали справи жодних відомостей щодо відмови від договору, його припинення, розірвання, визнання його недійсним не містять, суд дійшов висновку щодо дійсності зазначеного договору на теперішній час та забезпечення теплопостачанням навчально-виховного комплексу № 23 та як наслідок про задоволення позовних вимог щодо зобовязання державного підприємства «Донецька залізниця» виконати умови договору 2001 р.

Щодо вимоги позивача про зобовязання ДП «Донецька залізниця» виконати умови договору про передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031684/НЮ суд зазначає наступне.

Як зазначено в п. 5.3 вказаного договору відповідач зобовязується забезпечувати житловий фонд електроенергією, водою, водовідведенням та опаленням до моменту передачі зовнішніх мереж і котельної спеціалізованим організаціям в наступному порядку: подача теплоносія до вузла управління в будинку; подача холодної води до стіни будинку; водовідведення від стіни будинку; подача електроенергії до РП в підвалі будинку або ізолятора на фронтоні будинку.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що Договір діє з моменту його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань до 15.06.2004 р.

Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували передачу зовнішніх мереж і котельної спеціалізованим організаціям, а тому суд дійшов висновку, що зобовязання останнього щодо опалення житлового фонду за договором від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031684/НЮ не припинились.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про зобовязання ДП «Донецька залізниця» виконати умови договорів про передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031684/НЮ підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

При цьому, з урахуванням вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як роз'яснено Пленумом Вищого господарського суду України в п.2.10. постанови №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", у випадках якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як вже зазначалося, 19.08.2015 р. від позивача надійшла уточнена позовна заява від 18.08.2015 р. № 1047/01-38, в якій позивач просив зобовязати державне підприємство «Донецька залізниця» виконати умови договорів про передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031681/НЮ та про передачу відомчого дитячого дошкільного закладу № 87, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання б/н від 29.08.2001 р. Дана заява була розцінена судом як заява про зміну предмету позову.

Приймаючи до уваги, що судом розглядаються позовні вимоги з урахуванням даної заяви, судовий збір за зазначеним позовом мав бути сплачений в розмірі 1218,00 грн. + 1218,00 грн. = 2 436,00 грн.

Як встановлено судом, позивачем було сплачено судовий збір лише в розмірі 1218,00 грн.

Згідно п. 2.23. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може:

- зобов'язати позивача (заявника, скаржника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк, та за необхідності відкласти розгляд справи або оголосити перерву в засіданні (стаття 77 ГПК);

- у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 названого Кодексу.

Таким чином, відповідно до ст. 49 ГПК України сума недоплаченого судового збору в розмірі 1218,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету України, та судовий збір в розмірі 1218,00 грн. - на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Соледарської міської ради, м. Соледар до Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк про зобовязання Державного підприємства «Донецька залізниця» виконати умови договору про передачу відомчого дитячого дошкільного закладу № 87, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання від 29.08.2001 р. та про зобовязання Державного підприємства «Донецька залізниця» виконати умови договорів про передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031684/НЮ - задовольнити в повному обсязі.

Зобовязати Державне підприємство «Донецька залізниця», м. Донецьк (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) виконати умови договору про передачу відомчого дитячого дошкільного закладу № 87, що належить Донецькій залізниці і відшкодування витрат на його утримання від 29.08.2001 р.

Зобовязати Державне підприємство «Донецька залізниця», м. Донецьк (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) виконати умови договору про передачу в комунальну власність територіальної громади м. Соледара відомчого житлового фонду від 25.12.2003 р. № Д/СМГ 031684/НЮ.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Соледарської міської ради, м. Соледар (84545, Донецька область, м. Соледар, вул. Леніна, 3а, ) судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Донецька залізниця», м. Донецьк (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь державного бюджету України (отримувач: Управління державної казначейської служби м.Харькова, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , рахунок 3002, код бюджетної класифікації 22030001) судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 25.01.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду в порядку передбаченому розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписаний 01.02.2016 р.

Головуючий суддя Ю.В. Бокова

Суддя О.О. Кучерява

Суддя О.М. Сковородіна