ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.02.2016 Справа № 920/1780/15
Господарський суд Сумської області, у складі судді Моїсеєнко В.М., розглянувши матеріали справи №920/1780/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз», м. Суми

про стягнення 15 822 813,07 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

Секретар судового засідання Малюк Р.Б.

Суть спору: позивач, згідно вимог позовної заяви від 16.11.2015р. № 14/21522, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 670752,88 грн. 3% річних, 8981593,94 грн. інфляційних нарахувань, 6170466,25 грн. пені, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Відповідач подав відзив від 16.12.2015р. № 30/1449 на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими і просить відмовити в їх задоволенні, з огляду на те, що відповідач не прострочив виконання грошового зобовязання за договором купівлі-продажу природного газу від 4 січня 2013 року № 03/140/13-ВТВ.

В судовому засіданні 18.01.2016р. була оголошена перерва до 10 год. 40 хв. 28.01.2016р. для надання сторонами витребуваних у них документів, а також доказів і додаткових пояснень по суті спору.

У зв'язку з необхідністю дослідження значного обсягу поданих сторонами документів, з метою всебічного та обєктивного розгляду справи, ухвалою суду від 28.01.2016 року, на підставі клопотання позивача, строк розгляду спору у справі № 920/1780/15 було продовжено на 15 днів, а розгляд справи відкладено на 08 лютого 2016 року.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує свої вимоги і просить їх задовольнити, додаткових доказів чи пояснень по справі він не має.

Представник відповідача проти позову заперечує повністю та просить відмовити в його задоволені, з підстав, викладених у відзиві на позов, додаткових доказів чи пояснень по справі він не має.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд встановив:

4 січня 2013 року між ПАТ «Сумигаз» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» був укладений договір на купівлю-продаж природного газу № 03/140/13-ВТВ, за умовами якого, з урахуванням додаткових угод до цього договору, позивач зобовязався протягом 2013-2015 років передати відповідачу у власність природний газ, а покупець, у свою чергу, прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору.

Вказаний договір та додаткові угоди до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками цих підприємств.

Додатковою угодою № 11 від 22.12.2014р. до договору № 03/140/13-ВТВ від 04.01.2013р. узгоджені обсяги природного газу за 2013-2015рр., а також змінено порядок розрахунків.

Так, п. 6.1. ст. 6 договору викладено в наступній редакції: «оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем і покупцем.

У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу».

Статтю 11 договору № 03/140/13-ВТВ від 04.01.2013р. викладено у новій редакції: «договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013р., і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення».

Судом встановлено, що на виконання умов вищезазначеного договору позивач протягом січня 2013 року - листопада 2014 року поставив відповідачу природний газ в обсязі 35 720,479 м.куб. на загальну суму 208 347 161 грн. 13 коп. Даний факт підтверджується підписаними між сторонами відповідними актами прийому-передачі природного газу, копії яких наявні у матеріалах даної справи.

Відповідно до частини 3 статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Додатковою угодою № 11 від 22.12.2014р. сторони погодили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Пунктом 6 зазначеної додаткової угоди встановлено, що остання набуває чинності з дати її підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що положення договору на купівлю-продаж природного газу від 4 січня 2013 року № 03/140/13-ВТВ у редакції додаткової угоди від 22 грудня 2014 року № 11 діють з моменту підписання цієї додаткової угоди та поширюють свою дію на правовідносини між сторонами, які виникли з 1 січня 2013 року, а відтак охоплюють період, за який позивач просить стягнути з відповідача спірні суми штрафних санкцій.

За умовами договору на купівлю-продаж природного газу від 4 січня 2013 року № 03/140/13-ВТВ (у редакції додаткової угоди від 22 грудня 2014 року № 11) остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється на підставі акту приймання передачі до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки газу лише у випадку повного погашення Компанією заборгованості перед відповідачем за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими в попередньому місяці, у строк до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Додатковою угодою № 11 від 22.12.2014 року сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, встановивши остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, тобто до 20.01.2016 року.

Матеріалами справи підтверджується, що остаточний розрахунок за отриманий природний газ відповідачем здійснено 31.01.2014р.

Отже, відповідач не прострочив виконання грошового зобовязання.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вищезазначених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що обовязковою умовою для застосування відповідальності за неналежне виконання особою взятих на себе грошових зобов'язань є наявність прострочення боржником виконання такого зобов'язання.

Отже, для стягнення з відповідача нарахованих позивачем штрафних санкцій та 3% річних, інфляційних втрат за договором на купівлю-продаж природного газу від 4 січня 2013 року № 03/140/13-ВТВ необхідною умовою є сплата відповідачем основної заборгованості за даним правочином поза межами порядку та умов проведення розрахунків, встановлених пунктом 6.1 цього договору в редакції додаткової угоди від 22 грудня 2014 року № 11 до нього.

Відтак, зважаючи на те, що позивач не довів суду належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість даного позову, у звязку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 44, 49, 81, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 08.02.2016

Суддя В.М. Моїсеєнко