Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" лютого 2016 р. Справа № 906/1697/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність від 19.01.2016;

ОСОБА_2 - дов. від 04.01.2016

від відповідача: ОСОБА_3 - адвокат (договір від 15.10.2014 №55)

ОСОБА_4 - дор. від 11.01.2016

від третьої особи 1: ОСОБА_5 - дов. № 08/20227 від 28.12.2015

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: ОСОБА_6 - дов. № 08/20203 від 28.12.2015;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (м. Житомир)

до Житомирської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (м. Житомир) Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Житомирський РЕМ ВАТ "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м. Житомир)

2) Сектор НКРЕКП (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) у Житомирській області (м. Житомир)

3) ОСОБА_8 акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м. Житомир)

про стягнення 2046,97 грн

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь 1860,88 грн боргу за отримані послуги та 186, 09 грн штрафу, що загалом складає 2046,97 грн згідно укладеного між сторонами договору №01-е від 21.10.2014 про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2015 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Житомирський РЕМ ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" та Сектор НКРЕКП (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) у Житомирській області.

Також господарський суд своєю ухвалою від 21.01.2016 залучив до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_8 акціонерне товариство Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго".

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача проти позову заперечили в повному обсязі згідно поданих заперечень, в яких зазначили, що зобов'язань між сторонами не існує, а відповідач сплачує відповідні платежі які вимагає позивач, згідно укладеного договору №111 від 20.10.2000 Житомирському РЕМ ВАТ "ЕК Житомиробленерго"(а.с. 103 т.1).

Представники третіх осіб - Житомирського РЕМ ВАТ "ЕК Житомиробленерго" та ПАТ "ЕК Житомиробленерго" в судовому засіданні надали пояснення по суті спору, зокрема зазначили, що для урегулювання договірних відносин в частині передачі електричної енергії споживачам заживлених через власні мережі, ФОП ОСОБА_7 необхідно укласти з ПАТ "ЕК "Житомиробленерго" договір про спільне використання технологічних електричних мереж (а.с. 56-57 т.2).

Третя особа - сектор НКРЕКП свого представника в судове засідання не направив. 20.01.2016 від Сектору НКРЕКП (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) у Житомирській області надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, вказано, що договір про технічне забезпечення електропостачання споживача укладається між споживачем та власником електричних мереж, до яких підключені електроустановки цього споживача (за умови, що власник мереж не є постачальником електричної енергії), у разі виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов'язань вносити плату за перетікання реактивної електроенергії. При цьому умови договору про технічне забезпечення електропостачання споживача не можуть передбачити зобов'язань субспоживача (субспоживачів) щодо відшкодування основному споживачу (власнику мереж) його витрат на утримання власних технологічних електричних мереж. Також уданих поясненнях третя особа просить розглядати справу за відсутності їх представника з урахуванням поданих пояснень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.10.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (власник мереж/позивач) та Житомирською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів (споживач/відповідач) укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 01-е (а.с. 8-10 т.1).

Відповідно п.1.1 договору, власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу до точки розмежування балансової відповідальності сторін в обсягах згідно з договором про постачання або купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені п. 4.1 цього договору.

Згідно п. 4.1 договору, споживач зобов'язався здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії на межі балансової належності електромереж згідно з додатком "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії" та за технічне обслуговування електричних установок власника мереж відповідно до додатка "Виконання додаткових робіт з технічного обслуговування електричних установок власника мереж".

Відповідно п. 7.7 договору, оплата споживачем за поточне технічне обслуговування ТП 149 та оплату при ліквідації аварійних ситуацій проводиться споживачем згідно виставленого власником мереж рахунку та акту виконаних робіт.

Договір укладений на строк до 01.11.2015 та набрав чинності з дня його підписання (п. 10.6 договору).

Як зазначив позивач в позовній заяві, у відповідача перед ним існує заборгованість в сумі 1860,88 грн, яка виникла на підставі договору № 01-е від 21.10.2014.

Представники відповідача заперечили позовні вимоги, посилаючись на укладений між відповідачем та ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" договір № 111 від 20.10.2000 на користування електричною енергією споживачами (а.с. 105-113 т. 1).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи учасників процесу, господарський суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу (надалі - ЦК) України встановлено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Договір № 01-е від 21.10.2014 від імені відповідача підписаний головою організації ОСОБА_9, що діяв на підставі статуту відповідача, а від імені позивача - ФОП ОСОБА_7. Зазначений договір підписаний з обох сторін та скріплений оригінальними печатками сторін, породжує цивільні права та обов'язки сторін.

Згідно ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відомостей, що даний договір визнаний судом недійсним в матеріалах справи відсутні.

Статтею 629 ЦК України встановлено, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

З встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного ними договору № 1-е від 22.12.2015 про технічне забезпечення електропостачання споживача, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Судом встановлено, що на виконання умов договору № 01-е від 21.10.2014, в період дії договору з жовтня 2014 по жовтень 2015, позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 1722,16 грн, про що свідчать акти здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000079 від 21.10.2014, № ОУ-0000085 від 21.11.2014, № ОУ-0000093 від 23.12.2014, № ОУ-0000002 від 21.01.2015, № ОУ-0000007 від 28.02.2015, № ОУ-0000011 від 31.03.2015, № ОУ-0000016 від 30.04.2015, № ОУ-0000030 від 31.05.2015, № ОУ-0000031 від 30.06.2015, № ОУ-0000033 від 20.07.2015, № ОУ-0000040 від 21.08.2015, № ОУ-0000048від 21.09.2015, № ОУ-0000054 від 20.10.2015 (а.с. 88-100 т.1) та рахунки-фактури № СФ-0000100 від 21.10.2014, № СФ-000117 від 21.11.2014, № СФ-000139 від 23.12.2014, № СФ-0000003 від 21.01.2015, № СФ-0000021 від 24.02.2015, № СФ-0000033 від 22.03.2015 № СФ-0000043 від 21.04.2015, № СФ-0000049 від 25.05.2015, № СФ-0000060 від 30.06.2015, № СФ-0000064 від 20.07.2015, №СФ-0000081 від 21.08.2015, № СФ-0000086 від 21.09.2015, № СФ-0000112 від 20.10.2015 (а.с. 195-205, 219-221 т.1).

В свою чергу, відповідачем, в погашення заборгованості за договором № 01-е від 21.10.2014, здійснено оплату за надані послуги на загальну суму 1396,13 грн, що підтверджується банківськими виписками 03.07.2015 в сумі 467,78 грн (призначення платежу за тех.обслуговування ТП-149 за січень-лютий 2015 згідно актів №0002 від 21.02.2015, №0007 від 28.02.2015), 23.07.2015 в сумі 422,65 грн (призначення платежу за тех.обслуговування ТП-149 за березень-квітень 2015 згідно актів №0011 від 31.03.2015, №0016 від 30.04.2015), 08.09.2015 в сумі 505,70 грн (призначення платежу за тех. обслуговування ТП-149 за вересень-грудень 2014 згідно актів №074 від 22.09.2014, №079 від 21.10.2014, № 085 від 21.11.2014, № 093 від 23.12.2014) (а.с. 23-25 т.1).

Отже, в результаті неналежного виконання зобов'язання щодо оплати за отримані послуги, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за надані послуги за травень-жовтень 2015 в сумі 419,28 грн, яка підлягає задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 1441,60 грн заборгованості суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки зазначена заборгованість виникла не на підставі договору № 01-е від 21.10.2014, який є предметом позову у справі № 906/1697/15.

Крім того, за порушення умов договору, позивачем нараховано штраф в сумі 186,09 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.8.2 договору, у разі не сплати споживачем за надані послуги з технічного обслуговування ТП-149, споживач сплачує штраф в розмірі 10% від суми заборгованості. Отже, штраф передбачений лише за надані послуги з технічного обслуговування ТП-149

При перевірці розрахунку позивача, господарський суд встановив, що борг відповідача перед позивачем за технічне обслуговування ТП-149 становить 279,52 грн (а.с. 199-203 т.1).

Відтак, штраф який підлягає стягненню з відповідача становить 27,95 грн. В решті суд відмовляє як необґрунтовані.

Заперечення представників відповідача, що зобов'язань між сторонами не існує спростовуються матеріалами справи. Зокрема, матеріалами справи стверджується, що відповідач взяв на себе зобов'язання щодо оплати за надані послуги шляхом підписання договору № 1-е від 21.10.2014 та вчиняв дії, які за своїм змістом спрямовані на визнання боргу, здійснивши погашення заборгованості на суму 1396,13 грн.

Щодо твердження відповідача, що у позивача відсутнє право на звернення до суду, оскільки користування електричною енергією відповідачем здійснюється на підставі договору № 111 від 20.10.2000, укладеного між Житомирською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Житомирським РЕМ ВАТ "ЕК "Житомиробленерго", господарський суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Так, між Житомирською обласною організацією Всеукраїнської спілки автомобілістів та Житомирським РЕМ ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" укладено договір № 111 від 20.10.2000 на користування електричною енергією споживачами та між ФОП ОСОБА_7 та ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" укладено договір на постачання електричної енергії № 1447 від 21.02.2014.

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), регулюються Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 (далі - Правила).

Дія Правил поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб (крім населення).

Положеннями п. 1.2 Правил встановлено, що основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам та/або електропередавальній організації; субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача.

Згідно п. 1.3 Правил, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

У разі підключення електроустановок споживача до електричних мереж, власник яких не є постачальником електричної енергії, та виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов'язань уносити плату за перетікання реактивної електроенергії, між споживачем та цим власником електричних мереж на основі типового договору (додаток1) укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача (п. 1.5 Правил).

Враховуючи п. 1.5 Правил, між позивачем і відповідачем був укладений типовий договір про технічне забезпечення електропостачання споживача № 1-е від 21.10.2014.

Однак, частиною 11 ст. 26 ЗУ "Про електроенергетику" встановлено, що споживач (власник мереж, які використовуються для передачі електричної енергії іншим суб'єктам господарювання, населенню) зобов'язаний укласти з електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

При цьому, пунктом 6.29 Правил встановлено, що електропередавальні організації, які використовують технологічні електричні мережі інших власників електричних мереж, сплачують останнім плату за спільне використання технологічних електричних мереж, яка визначається відповідно до ОСОБА_6 обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 № 691 (далі - ОСОБА_6).

Відшкодування обґрунтованих витрат з утримання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) оплачується відповідно до договору про спільне використання технологічних електричних мереж і враховує фактичні обґрунтовані витрати основного споживача на утримання цих електричних мереж (пункт 6.30 Правил).

Згідно наданих пояснень третьої особи - Сектору НКРЕ КП у Житомирській області, на сьогодні чинним законодавством України, зокрема, нормами Правил та Методики, укладення між основним споживачем та субспоживачем (субспоживачами) договору (договорів) про спільне використання технологічних електричних мереж і, відповідно, відшкодування субспоживачем (субспоживачами) основному споживачу його витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання не передбачено.

Враховуючи викладене, між позивачем та відповідачем правомірно укладений договір № 1-е від 21.10.2014. Встановлені недоліки щодо неукладення позивачем та ВАТ "ЕК "Житомиробленерго" договору на спільне використання технологічних електричних мереж не є предметом даного позову.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства і укладеного договору та такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 419,28 грн боргу та 27,95 грн штрафу. В решті позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Житомирської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (10008, м. Житомир, вул. В. Бердичівська, 35, код 05396505) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (10031, м. Житомир, вул. Ватутіна, 13, код НОМЕР_1): 419,28 грн боргу, 41,93 грн штрафу та 274,44 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.02.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - сектору НКРЕ КП (рек. з повід.)