ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" лютого 2016 р.Справа № 916/4861/15

За позовом: Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт"

До відповідача: Приватного підприємства "ВАЛЛЄТТА"

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 згідно довіреності №81 від 31.12.2015р., ОСОБА_2 згідно довіреності №8 від 04.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 - згідно довіреності від 30.12.2015р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 згідно довіреності №81 від 31.12.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 - згідно довіреності від 30.12.2015р.

Суть спору: Позивач, Державне підприємство Іллічівський морський торговельний порт (далі- ДП „ІМТП), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства (далі ПП) "ВАЛЛЄТТА" про стягнення пені у сумі 190 300грн. 77коп., 3% річних у сумі 9 502грн. 21коп. та інфляційних втрат у розмірі 252 342грн. 91 коп.

Позивач позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін , суд встановив:

27 лютого 2015р. між ДП „ІМТП (надалі- Порт) та ПП "ВАЛЛЄТТА" (надалі Вантажовласник) був укладений Договір про перевантаження імпортних вантажів навалом №57/и, згідно умов якого Порт вивантажує із суден завезену Вантажовласником, у погоджених з Портом обємах, кількість вантажу, виділяє складську площу для зберігання вантажу Вантажовласника, навантажує в залізничні вагони і/або автотранспорт та документально оформлює імпортну марганцеву руду навалом, а Вантажовласник планує до перевантаження 400 000тонн вантажу та зобовязується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим Договором порядку. Поквартальна розбивка марганцевої руди за 1 квартал 100 000тонн, 2 квартал 100 000тонн, 3 квартал 100 000тонн, 4 квартал 100 000тонн.

Розділом 3 Договору передбачений порядок розрахунків між сторонами.

Згідно п. 3.4 Договору Порт має право на підставі генерального акту, коносаменту, наряду тощо формувати попередній рахунок на навантажувально-розвантажувальні роботи, зберігання тощо до відвантаження останньої партії вантажу зі складу Порту. Вантажовласник зобовязаний отримати (особисто, факсом або електронною поштою на електронну адресу Вантажовласника, вказану в розділі 8 договору) у Порту попередній рахунок та провести його оплату протягом 5 банківських днів після отримання.

Відповідно до п. 7.1 Договору даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015р.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору виставив відповідачу рахунки №Пр/6 111 від 30.04.2015р. та №Пр/3 168 від 31.05.2015р. на загальну суму 11 503 413грн. 13коп., проте зазначені рахунки були оплачені відповідачем з простроченням, згідно платіжних доручень №ЦБ000008699 від 26.05.2015р. на суму 11 462 736грн. 92коп. та №ЦБ000011781 від 14.07.2015р. на суму 35 102грн. 93коп.

Пунктом 6.6 Договору передбачено, що за порушення строків оплати, Вантажовласник оплачує Порту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, сукупний індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

На підставі пункту 6.6 Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 190 300грн. 77коп.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі п. 6.6 Договору, а також зазначеної норми права позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 252 342грн. 91коп. та 3% річних у розмірі 9 502грн. 21коп.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 119 330грн. 04коп., а саме: пеню на 113 659грн. 87коп. та 3% річних на 5 670грн. 17коп. В обґрунтування клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач зазначає, що причиною прострочення оплати відповідачем рахунку №Пр/6111 від 30.04.2015р. є прострочення оплати відповідачу з боку його контрагента компанії, яка є нерезидентом України.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем був оформлений рахунок №И/3168 від 28.02.2015р. на суму 5 573грн. 28коп. (з ПДВ) та був оплачений відповідачем. Послуги на зазначену суму надані позивачу у лютому 2015р., що підтверджується підписаним сторонами актом здачі-прийняття робіт від 28.02.2015р.

Проте, пізніше позивач оформив новий рахунок №И/3168 Р від 31.05.2015р. на ті ж самі послуги на суму 40 676грн. (з ПДВ) ( з урахуванням раніше сплачених відповідачем 5 573грн. 28коп.)., що підтверджується розшифровкою вартості цих послуг, у звязку з допущенням помилки у розрахунку вартості послуг, після чого між сторонами був підписаний акт здачі прийняття робіт (надання послуг) від 31.05.2015р. Рахунок №И/3168Р від 31.05.2015р. на суму 40 676грн, 21коп. відповідач отримав наручно 08.06.2015р. По електронній пошті цей рахунок відповідачу не передавався. Таким чином, послуги із зачищення вантажних приміщень судів із судозаходом т/х „Mighty Michalis відповідачем були оплачені своєчасно, згідно умов договору №57/И на підставі рахунку №И/3168 від 28.02.2015р., а прострочення оплати рахунку №И/3168Р на ті ж самі послуги сталося з причин допущення позивачем помилки у розрахунку вартості послуг та несвоєчасного надання рахунку відповідачу.

На думку Приватного підприємства "ВАЛЛЄТТА", враховуючи стовідсоткове виконання відповідачем зобовязань за договором №57/и від 27.02.2015р., своєчасність виконання відповідачем грошових зобовязань по всіх інших платежах за цим договором, незначність прострочення оплати рахунків №Пр/6111 від 30.04.2015р., №Пр/3168 від 31.05.2015р., відсутність вини відповідача у простроченні оплат цих рахунків, прострочення відповідачем їх оплати є винятковим випадком, що є підставою для зменшення розміру неустойки (штрафа, пені).

Отже, на думку відповідача, сума неустойки за прострочення оплати рахунку №Пр/6111 від 30.04.2014р. підлягає зменшенню на 118 709грн. 99коп., в тому числі на 113 057грн. 13коп. суми пені, 5 652грн. 86коп. сума 3 % річних. По рахунку №Пр/3168 від 31.05.2015р. сума, на яку підлягає зменшення неустойки (пені, штрафу) за прострочення оплати, складає 620грн. 05коп., в тому числі 602грн. 74коп. сума пені, 17грн. 31коп. 3 річних.

Крім того, відповідач зазначає, що сума позовної вимоги також підлягає відхиленню на 252 342грн. 91коп.- індекс інфляції у грошовому виразі.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2015р. між ДП „ІМТП (надалі- Порт) та ПП "ВАЛЛЄТТА" (надалі Вантажовласник) був укладений Договір про перевантаження імпортних вантажів навалом №57/и, згідно умов якого Порт вивантажує із суден завезену Вантажовласником, у погоджених з Портом обємах, кількість вантажу, виділяє складську площу для зберігання вантажу Вантажовласника, навантажує в залізничні вагони і/або автотранспорт та документально оформлює імпортну марганцеву руду навалом, а Вантажовласник планує до перевантаження 400 000тонн вантажу та зобовязується оплатити надані йому Портом послуги в погодженому цим Договором порядку. Поквартальна розбивка марганцевої руди за 1 квартал 100 000тонн, 2 квартал 100 000тонн, 3 квартал 100 000тонн, 4 квартал 100 000тонн.

Згідно п. 3.4 Договору Порт має право на підставі генерального акту, коносаменту, наряду, тощо формувати попередній рахунок на навантажувально-розвантажувальні роботи, зберігання, тощо до відвантаження останньої партії вантажу зі складу Порту. Вантажовласник зобовязаний отримати (особисто, факсом або електронною поштою на електронну адресу Вантажовласника, вказану в розділі 8 договору) у Порту попередній рахунок та провести його оплату протягом 5 банківських днів після отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивач виставив рахунки №Пр/6 111 від 30.04.2015р. та №Пр/3 168 від 31.05.2015р. на загальну суму 11 503 413грн. 13коп., проте, зазначені рахунки були оплачені відповідачем з простроченням, що підтверджується платіжними дорученнями №ЦБ000008699 від 26.05.2015р. на суму 11 462 736грн. 92коп. та №ЦБ000011781 від 14.07.2015р. на суму 35 102грн. 93коп.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Пунктом 6.6 Договору передбачено, що за порушення строків оплати, Вантажовласник оплачує Порту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, сукупний індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

За таких обставин, на думку суду, позивач правомірно нарахував відповідачу пеню у розмірі 190 300грн. 77коп.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи зазначену норму законодавства, перевіривши наданий позивачем до суду розрахунок , суд вважає, що позивач правомірно нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 252 342грн. 91коп. та 3% річних у розмірі 9 502грн. 21коп., які також підлягають стягненню.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідач належних та допустимих доказів своєчасного виконання умов Договору про перевантаження імпортних вантажів навалом №57/и від 27 лютого 2015р. до суду не надав.

Посилання відповідача у якості відсутності його вини на несвоєчасне надходження на його рахунки коштів від контрагент, який є нерезидентом України не може вважатися поважною причиною невиконання своїх зобовязань.

Крім того, згідно п. 3.5 Договору сторони погодились, що акт приймання здачі всіх наданих за даним Договором послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін, є документом, що підтверджує факт надання Портом послуг на користь Вантажовласника. Остаточний розрахунок Вантажовласник здійснює протягом 10 банківських днів з моменту надання Портом послуг.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, позовна заява Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовну заяву Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт задовольнити повністю .

2.Стягнути з Приватного підприємства "ВАЛЛЄТТА" (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 37, ) на користь Державного підприємства Іллічівський морський торговельний порт (68001, Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. Праці, 6, р/р3819 ПАТ „БАНК ВОСТОК, МФО 307123, ) пеню у розмірі190 300грн. 77коп., 3% річних у сумі 9 502грн. 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 252 342грн. 91коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 6 782грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09 лютого 2016р.

Суддя Н.В. Рога