ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 04/5026/416/2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого),
Катеринчук Л.Й. (доповідача),
Куровського С.В.
розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Трансстрой-Юг"
на постанову та ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року господарського суду Черкаської області від 07.10.2015 року
у справі господарського суду№ 04/5026/416/2012 Черкаської області
за заявоюТОВ "КРОМ"
до ПрАТ "Соснівський гранкар'єр"
про визнання банкрутом
розпорядник майнаГолінний А.М.
в судовому засіданні взяли участь представники:

ТОВ "Трансстрой-Юг": Мельнікова І.Г. (довіреність від 12.06.2015 року),
ТОВ "КРОМ":не з'явилися,
ПрАТ "Соснівський гранкар'єр":Лисенко О.В., директор,
а також особисто конкурсний кредитор ОСОБА_8 та розпорядник майна ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" Голінний А.М.,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.03.2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" (далі - боржника) за заявою ТОВ "КРОМ" (далі - ініціюючого кредитора) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №2343-ХІІ, до внесення змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (том 1, а.с. 1 - 2).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.03.2012 року, з врахуванням додаткової ухвали від 30.03.2012 року, визнано вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 985 965, 70 грн., введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Голінного А.М. (том 1, а.с. 51 - 56).

Ухвалою попереднього засідання господарського суду Черкаської області від 13.09.2012 року, залишеною без змін судом апеляційної інстанції, затверджено реєстр вимог кредиторів боржника з грошовими вимогами таких кредиторів: ТОВ "КРОМ" на суму 985 965, 70 грн. (четверта черга), ТОВ "Девелопмент Констракшн Холдінг" на суму 400 000 грн. (четверта черга) та 1 073 грн. (перша черга), ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт" на суму 3 669 466, 04 грн. (четверта черга) та судового збору на суму 1 073 грн. (перша черга), ТОВ "Хутірський каменяр" на суму 1 518 531 грн. (четверта черга) та 1 073 грн. судового збору (перша черга), ТОВ "МС-2" на суму 2 461 043 грн. (четверта черга) та 1 073 грн. (перша черга), ТОВ "Трансстрой-Юг" на загальну суму 1 476 108, 28 грн., з яких 1 272 181, 93 грн. у четверту чергу та 203 926, 35 грн. неустойки у шосту чергу, ОСОБА_8 на суму 67 790, 88 грн. у четверту чергу; у визнанні вимог ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" відмовлено (том 6, а.с. 33 - 39, 208 - 216).

Строк процедури розпорядження майном боржника та повноважень розпорядника майна арбітражного керуючого Голінного А.М. неодноразово продовжувався ухвалами місцевого господарського суду (том 7, а.с. 103 - 105, 167 - 168, 175, том 10, а.с. 29 - 33, том 12, а.с. 119 - 121).

Провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" двічі припинялося у зв'язку із затвердженням мирової угоди ухвалами місцевого господарського суду з подальшим їх скасуванням судами апеляційної та касаційної інстанцій та переданням справи для подальшого розгляду на стадію розпорядження майном (том 7, а.с. 239 - 245, том 8, а.с. 131 - 137, 232 - 236, том 10, а.с. 94 - 111, 160 - 163, 197 - 203).

12.08.2015 року до господарського суду надійшла заява розпорядника майна боржника Голінного А.М. про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі (вх. №19332/15), яку ухвалою суду від 12.08.2015 року призначено до розгляду у судовому засіданні на 24.09.2015 року, яке ухвалою від 24.09.2015 року відкладено на 07.10.2015 року із витребуванням у підприємства-боржника відомостей щодо наявності у нього спеціального дозволу Міністерства екології та природних ресурсів України на користування надрами, а також переліку майна, яке використовується у господарській діяльності (том 12, а.с. 125 - 135, 136, 153).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07.10.2015 року (суддя Боровик С.С.) задоволено заяву №02-11/331 від 11.08.2015 року розпорядника майна боржника про затвердження мирової угоди від 10.08.2015 року у даній справі; затверджено мирову угоду від 10.08.2015 року, укладену між боржником - ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" та комітетом кредиторів ПрАТ "Соснівський гранкар'єр", на умовах, зазначених в пункті 2 резолютивної частини цієї ухвали; скасовано арешт, накладений на майно боржника та кошти на його рахунках ухвалою суду від 13.03.2012 року; скасовано дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; провадження у справі припинено; зобов'язано розпорядника майна боржника Голінного А.М. протягом п'яти днів з дня затвердження господарським судом мирової угоди повідомити про це орган або посадову особу органу, до компетенції якого належить призначення керівника (органів управління) боржника, забезпечити проведення зборів чи засідання відповідного органу, продовжити виконувати повноваження керівника (органів управління) боржника до призначення в установленому порядку керівника (органів управління) боржника, про призначення керівника (органів управління) боржника інформувати суд у п'ятиденний термін (том 12, а.с. 205 - 209).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, конкурсний кредитор ТОВ "Трансстрой-Юг" (далі - скаржник) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі від 07.10.2015 року, справу направити на розгляд до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном боржника, судові витрати покласти на боржника, мотивуючи неповнотою дослідження місцевим господарським судом обставин справи на предмет можливості реального виконання боржником зобов'язань перед кредиторами четвертої черги на суму більш як 10,3 млн. грн. на умовах відстрочення та розстрочення платежів на строк понад 10 років та передчасністю його висновків про припинення провадження у справі про банкрутство внаслідок затвердження мирової угоди.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Разіної Т.І., суддів: Остапенка О.М., Пантелієнка В.О.) апеляційну скаргу ТОВ "Трансстрой-Юг" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 07.10.2015 року у даній справі - без змін (том 13, а.с. 96 - 104).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 08.12.2015 року та ухвалу суду першої інстанції від 07.10.2015 року про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі, прийняти нове рішення про направлення справи до місцевого господарського суду на стадію розпорядження майном боржника, обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 1, 35, 38 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Скаржник доводить, що умови спірної мирової угоди про відстрочення на п'ять років погашення боржником кредиторської заборгованості четвертої черги з подальшим розстроченням її сплати на п'ять років за обставин відсутності у власності боржника будь-якого майна не спрямовані на реальне задоволення вимог конкурсних кредиторів, не відповідають положенням цивільного законодавства про виконання грошового зобов'язання впродовж розумного строку та не узгоджуються з принципом правової певності (остаточності) рішення суду про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 08.12.2015 року та ухвалу суду першої інстанції від 07.10.2015 року на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, вислухавши представника ТОВ "Трансстрой-Юг" - Мельнікову І.Г., директора ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" Лисенка О.В., конкурсного кредитора ОСОБА_8 та розпорядника майна боржника Голінного А.М., дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з такого.

Положеннями частин 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною 2 статті 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 35 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, передбачено, що під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін. Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство. Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди. Рішення про укладення мирової угоди приймається від імені боржника керівником боржника чи арбітражним керуючим (керуючим санацією, ліквідатором), які виконують повноваження органів управління та керівника боржника і підписують її. Від імені кредиторів мирову угоду підписує голова комітету кредиторів.

Згідно з частинами 1, 3 статті 36 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг, визначених статтею 31 цього Закону. Для конкурсних кредиторів, які не брали участі в голосуванні або проголосували проти укладення мирової угоди, не можуть бути встановлені умови гірші, ніж для кредиторів, які висловили згоду на укладення мирової угоди, вимоги яких віднесені до однієї черги.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 37 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, мирова угода укладається у письмовій формі та підлягає затвердженню господарським судом, про що зазначається в ухвалі господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство. Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження господарським судом і є обов'язковою для боржника (банкрута), кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою, кредиторів другої та наступних черг. Мирова угода має містити положення про розміри, порядок і строки виконання зобов'язань боржника; відстрочку чи розстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини.

Згідно з частинами 1 - 3, 6, 8 статті 38 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, арбітражний керуючий протягом п'яти днів з дня укладення мирової угоди повинен подати до господарського суду заяву про затвердження мирової угоди. До заяви про затвердження мирової угоди додаються: текст мирової угоди; протокол засідання комітету кредиторів, на якому було прийнято рішення про укладення мирової угоди; список кредиторів із зазначенням поштової адреси, номеру (коду), що ідентифікує платника податків, та суми заборгованості; зобов'язання боржника щодо відшкодування усіх витрат, відшкодування яких передбачено у першу чергу згідно зі статтею 31 цього Закону, крім вимог кредиторів, забезпечених заставою; письмові заперечення кредиторів, які не брали участі в голосуванні про укладення мирової угоди чи проголосували проти укладення мирової угоди, за їх наявності. Господарський суд зобов'язаний заслухати кожного присутнього на засіданні кредитора, у якого виникли заперечення щодо укладення мирової угоди, навіть якщо на засіданні комітету кредиторів він голосував за укладення мирової угоди. Господарський суд має право відмовити в затвердженні мирової угоди у разі: порушення порядку укладення мирової угоди, встановленого цим Законом; якщо умови мирової угоди суперечать законодавству. Затвердження господарським судом мирової угоди є підставою для припинення провадження у справі про банкрутство. Винесення господарським судом ухвали про відмову у затвердженні мирової угоди не перешкоджає укладенню нової мирової угоди з іншими умовами.

Отже, законодавець визначає мирову угоду у справі про банкрутство в першу чергу як новацію зобов'язань боржника перед кредиторами та відповідну процедуру в ході провадження у справі про банкрутство, передбачає право кредиторів захистити свої інтереси в обсязі, передбаченому цією мировою угодою; при цьому, умови мирової угоди щодо порядку та строків погашення боржником кредиторської заборгованості повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 12.08.2015 року розпорядник майна боржника Голінний А.М. звернувся до господарського суду зі заявою про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі (том 12, а.с. 125 - 135).

Суди встановили, що рішення про укладення мирової угоди на стадії розпорядження майном та звернення до господарського суду зі заявою про її затвердження прийнято більшістю голосів конкурсних кредиторів - членів комітету кредиторів, присутніх на зборах від 10.08.2015 року, а саме: ОСОБА_8 (67 голосів) та ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт" (3670 голосів); при цьому, ТОВ "Трансстрой-Юг" (1272 голоси) голосувало проти укладення мирової угоди на умовах, запропонованих боржником, про що складено протокол №7 зборів комітету кредиторів від 10.08.2015 року (том 12, а.с. 129 - 130).

Судами встановлено, що мирова угода укладена між комітетом кредиторів в особі його голови - ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт" в особі представника Мисана В.М. та боржником - ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" в особі директора Лисенка О.В.; відповідно до умов мирової угоди, заборгованість боржника першої черги задоволення становить 4 292 грн. судових витрат ТОВ "Девелопмент Констракшн Холдінг", ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт", ТОВ "Хутірський каменяр" та ТОВ "МС-2" у даній справі про банкрутство; вимоги четвертої черги задоволення складають заборгованість перед ТОВ "КРОМ" на суму 985 965, 70 грн., ТОВ "Девелопмент Констракшн Холдінг" на суму 400 000 грн., ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт" на суму 3 669 466, 04 грн., ТОВ "Хутірський каменяр" на суму 1 518 531 грн., ТОВ "МС-2" на суму 2 461 043 грн., ТОВ "Трансстрой-Юг" на суму 1 272 181, 93 грн., ОСОБА_8 на суму 67 790, 88 грн. Вимоги шостої черги задоволення визначено на суму 203 926, 35 грн., що є вимогами ТОВ "Трансстрой-Юг" до боржника по сплаті неустойки за неналежне виконання зобов'язань за договором підряду. Заборгованість, яка задовольняється у третю та п'яту черги, а також заборгованість перед заставними кредиторами відсутня (том 12, а.с. 126 - 128).

Суди здійснили аналіз умов мирової угоди від 10.08.2015 року, зазначивши, що відповідно до пунктів 1.8., 2.1.3. оспорюваної мирової угоди, загальна сума заборгованості боржника, яка підлягає відстроченню та розстроченню, складає 10 578 904, 90 грн., з яких 10 374 978, 55 грн. підлягають відстроченню на п'ять років, а після спливу цього строку - їх погашення розстрочується на п'ять років; 203 926, 35 грн. неустойки підлягають відстроченню на десять років з моменту набрання чинності мирової угоди із розстроченням їх сплати на п'ять років, починаючи з моменту спливу строку розстрочки погашення боржником заборгованості перед кредиторами четвертої черги на суму 10 374 978, 55 грн.

Судами встановлено, що за умовами пункту 2.1. спірної мирової угоди, після завершення строку відстрочки боржник зобов'язується впродовж п'яти років погашати вимоги кредиторів четвертої черги щоквартальними платежами, розмір яких щодо кожного із кредиторів визначено підпунктом 2.1.2. пункту 2.1. цієї мирової угоди, що узгоджується з принципом пропорційного задоволення вимог кредиторів однієї черги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 24.09.2015 року директором боржника Лисенком О.В. надано господарському суду ряд документів на підтвердження можливості виконання боржником спірної мирової угоди на умовах відстрочення та розстрочення погашення боржником кредиторської заборгованості на строк понад 15 років у зв'язку з налагодженням господарської діяльності боржника як гірничого підприємства та зверненням до нього інших суб'єктів господарювання з наміром укласти цивільно-правові договори на поставку щебеню, видобування якого здійснює боржник (том 12, а.с. 164 - 203).

Затверджуючи мирову угоду у судовому засіданні від 07.10.2015 року, місцевий господарський суд виходив з того, що укладена між головою комітету кредиторів та керівником боржника мирова угода від 10.08.2015 року, яка стосується відстрочки та розстрочки боргів боржника перед кредиторами четвертої черги на строк понад 10 років та відстрочки та розстрочки зобов'язань боржника зі сплати неустойки перед єдиним кредитором шостої черги на строк понад 15 років, узгоджується з вимогами Закону про банкрутство щодо її змісту, умови мирової угоди не суперечать законодавству про банкрутство, не порушують права та інтереси кредиторів та можуть бути виконані, сторонами дотримано порядку прийняття рішення про її укладення.

Переглядаючи справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про можливість затвердження мирової угоди на таких умовах та припинення у зв'язку із цим провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" та не вбачав правових підстав для скасування ухвали від 07.10.2015 року.

Колегія суддів касаційного суду не погоджується з висновками судів попередніх інстанції за змістом оскаржуваних рішень, вважає їх передчасними з огляду на таке.

Положеннями статей 16, 35 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, передбачено, що кредитори мають на зборах кредиторів кількість голосів, пропорційну сумі вимог кредиторів, включених до реєстру вимог кредиторів, кратній тисячі гривень. До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про підготовку та укладення мирової угоди. Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету кредиторів.

За змістом оскаржуваних судових рішень не вбачається дослідження судами першої та апеляційної інстанцій відповідності вимогам статті 16 Закону про банкрутство (в зазначеній редакції) протоколу зборів комітету кредиторів боржника, на яких прийнято рішення про погодження проекту мирової угоди від 10.08.2015 року та надано згоду на її укладення у даній справі про банкрутство. Суди не надали належної оцінки відсутності у протоколі №7 від 10.08.2015 року відомостей щодо загальної кількості голосів кредиторів - членів комітету кредиторів та не перевірили компетентності засідання комітету кредиторів, який на зборах від 10.08.2015 року прийняв рішення про укладення спірної мирової угоди (том 12, а.с. 129 - 130).

Матеріалами справи підтверджується, що на зборах кредиторів від 27.09.2012 року прийнято рішення про обрання до складу комітету кредиторів ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" таких конкурсних кредиторів: ТОВ "КРОМ" (985 голосів), ТОВ "Девелопмент Констракшн Холдінг" (401 голос), ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт" (3670 голосів), ТОВ "Хутірський каменяр" (1519 голосів), ТОВ "МС-2" (2462 голоси), ТОВ "Трансстрой-Юг" (1272 голоси), ОСОБА_8 (67 голосів) (том 7, а.с. 5 - 6).

Отже, загальна кількість голосів кредиторів - членів комітету кредиторів, якими вони вправі приймати рішення на зборах (засіданні) комітету кредиторів, в тому числі про укладення мирової угоди у справі, становить 10 376 голосів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, на зборах комітету кредиторів від 10.08.2015 року, якими розглянуто запропонований боржником проект мирової угоди та прийнято рішення про його погодження, були присутні три члени комітету кредиторів: ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт", ТОВ "Трансстрой-Юг" та ОСОБА_8, які в сукупності володіють 5009 голосами, що не узгоджується з вимогам статті 35 Закону про банкрутство (в зазначеній редакції) про прийняття рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету кредиторів, що у даній справі складає не менш як 5189 голосів.

Матеріалами справи підтверджується, що мирова угода від 10.08.2015 року підписана від імені комітету кредиторів, як органу колективного представництва інтересів всіх конкурсних кредиторів, його головою - ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт" в особі представника Мисана В.М., однак його підпис не засвідчено печаткою ВАТ "Первомайський кар'єр "Граніт" як юридичної особи. Також, суди не перевірили повноважень представника боржника та голови комітету кредиторів згідно даних ЄДРПОУ на момент укладення мирової угоди.

Отже, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про дотримання сторонами спірної мирової угоди визначеного законодавством про банкрутство порядку її укладення є передчасними.

Залишаючи в силі постанову апеляційного суду від 21.10.2014 року про скасування судового рішення про затвердження мирової угоди від 14.10.2013 року у даній справі, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначила про невідповідність умов такої мирової угоди про загальний строк погашення боржником заборгованості перед кредиторами тривалістю у понад 20 років положенням цивільного законодавства про виконання боржником грошового зобов'язання впродовж розумного строку та принципу правової певності (остаточності) рішення суду про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство.

Разом з тим, в ході подальшого провадження у справі на стадії розпорядження майном судами першої та апеляційної інстанції не надано належної оцінки умовам мирової угоди від 10.08.2015 року про відстрочення та розстрочення погашення кредиторської заборгованості боржника на суму більш як 10,5 млн. грн. на строк понад 15 років як таких, що порушують баланс інтересів кредиторів та боржника та не узгоджуються з вимогами частини 3 статті 509 ЦК України щодо виконання зобов'язання на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як вбачається з Довідки з ЄДРПОУ серії АА №601421 станом на 28.02.2012 року, видами діяльності боржника - ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" за КВЕД-2010 є: 08.11 Добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю; 08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну (том 1, а.с. 24 - 25). Відтак, боржник належить до кар'єрів як різновиду гірничих підприємств в розумінні статті 1 Гірничого закону України.

Положеннями абзаців 5, 6 пункту 1 Прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року, яка застосовувалася на стадії порушення щодо ПрАТ "Соснівський гранкар'єр" провадження у даній справі про банкрутство ухвалою суду від 13.03.2012 року, передбачалося, що справи про банкрутство гірничих підприємств (гірничодобувні підприємства, шахти, рудники, копальні, кар'єри, розрізи, збагачувальні фабрики, шахтовуглебудівні підприємства), у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, не порушуються з дня набрання чинності Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до 1 січня 2013 року, а провадження у справах про банкрутство таких підприємств, які були порушені після 1 січня 2000 року, підлягали припиненню.

Однак, суди попередніх інстанцій не дослідили статутного капіталу боржника, як гірничого підприємства, на предмет наявності у ньому частки держави, та не з'ясували, чи є можливим подальше здійснення провадження у даній справі про банкрутство з огляду на положення абзацу 6 пункту 1 Прикінцевих положень Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року.

Зазначене в сукупності свідчить про порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог статей 43, 101, 11112 ГПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи, врахування висновків суду касаційної інстанції відповідно до Постанови Вищого господарського суду України від 09.12.2014 року у даній справі та передчасність їх висновків за змістом оскаржуваних рішень про можливість затвердження мирової угоди від 10.08.2015 року на стадії розпорядження майном та припинення у зв'язку із цим провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Соснівський гранкар'єр".

З огляду на таке, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції відповідно до статей 1115, 1117 ГПК України, дійшла висновку про задоволення касаційної скарги ТОВ "Трансстрой-Юг", скасування постанови апеляційного суду від 08.12.2015 року та ухвали суду першої інстанції від 07.10.2015 року про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі з переданням справи на розгляд до суду першої інстанції на стадію розпорядження майном в іншому складі суду для проведення судового засідання для визначення подальшого провадження у справі про банкрутство з метою забезпечення реального задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника впродовж розумного строку.

Положеннями частини 1 статті 122 ГПК України до компетенції судів касаційної (апеляційної або першої інстанції) віднесено вжиття заходів до повороту виконання скасованого судового рішення.

Відтак, суд касаційної інстанції вважає необхідним зобов'язати державного реєстратора за адресою місцезнаходження боржника внести до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців запис про скасування державної реєстрації припинення провадження у справі про банкрутство юридичної особи - Приватного акціонерного товариства "Соснівський гранкар'єр" (18016, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Маршала Красовського, 8, ) у зв'язку з прийняттям зазначеної Постанови Вищого господарського суду України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ТОВ "Трансстрой-Юг" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 року та ухвалу господарського суду Черкаської області від 07.10.2015 року у справі №04/5026/416/2012 скасувати.

Справу №04/5026/416/2012 передати на розгляд до господарського суду Черкаської області на стадію розпорядження майном в іншому складі суду.

3. Державному реєстратору за адресою місцезнаходження боржника Приватного акціонерного товариства "Соснівський гранкар'єр" (18016, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Маршала Красовського, 8, ) внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про прийняття Постанови Вищого господарського суду України від 02.02.2016 року та скасування державної реєстрації припинення провадження у справі №04/5026/416/2012 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Соснівський гранкар'єр" .

Головуючий Н.Г. Ткаченко

Судді Л.Й. Катеринчук

С.В. Куровський