номер провадження справи 33/161/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 Справа № 908/5827/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгсервис (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6)

до відповідача ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 (69063, АДРЕСА_1)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 паспорт серія СА 058372, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 20.02.1996 р., ОСОБА_3 довіреність № 45 від 18.01.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгсервис, м. Запоріжжя звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою до ФОП ОСОБА_4, м. Запоріжжя про виселення в примусовому порядку відповідача з приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6; про зобов'язання відповідача передати ТОВ Торгсервис приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6 та про стягнення з відповідача суми 16644,00 грн. основного боргу (орендна плата та послуги ринку) та суми 12542,00 грн. штрафу за прострочку оплати орендної плати і за послуги ринку.

В обґрунтування правової підстави заявленого позову позивач посилається на приписи ст.ст. 258,651, 782, 785 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, пункти 18, 21, 22 Правил торгівлі на ринках, затв. Рішенням Запорізької міської ради № 48 від 22.06.2011 р. та умови договору оренди майна, торгового місця та надання послуг ринку № 79 від 21.04.2011 р. При цьому вказує, що на підставі договору № 79 від 21.04.2011 р. відповідачу було передано в користування визначене в Договорі майно з правом стягнення з останнього відповідної орендної плати та плати за послуги ринку. Відповідно до п. 9.1. Договору, він був укладений на невизначений строк, і діє на момент існування ринку. З огляду на наявність порушень з боку Орендаря вимог Договору оренди (несвоєчасне та неповне внесення орендної плати та плати за послуги ринку), позивач направив відповідачу ОСОБА_5 про відмову від Договору та виселення, який відповідач отримав особисто 12.05.2015 р. Також, відповідачу було висловлено вимогу у 10-денний термін з моменту отримання даного ОСОБА_5, звільнити орендоване приміщення та повернути його Орендодавцю по Акту прийому-передачі. Проте, орендоване приміщення відповідачем не звільнено, акт приймання-передачі не підписаний. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.11.2015 р. порушено провадження у справі № 908/5827/15, розгляд якої призначено на 22.12.2015 р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.12.2015 р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 19.01.2016 р.

Ухвалою суду від 19.01.2016 р. на підставі ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено на 15-ть днів - до 08.02.2016 р., розгляд справи на підставі ст. 77 ГПК України відкладено на 02.02.2016 р.

В судовому засіданні, яке відбулось 02.02.2016р. на підставі ст. 77 ГПК України (згідно до ч.3 ст. 51 ГПК України) за участі представників позивача та відповідача судом було оголошено перерву на 08.02.2016р. о 10год. 00 хв.

Відповідач у письмовому відзиві проти позову заперечив. Зокрема, посилаючись на положення пунктів 2.4 та 9.3 Договору, вважає, що Договір, укладений між сторонами по справі, достроково розірваний не був, у звязку з чим, відповідач вважає позовні вимоги щодо виселення у примусовому порядку та зобовязання передати приміщення торгового павільйону, безпідставними. Вказує, що позивачем не виконуються обовязки з надання послуг ринку у повному обсязі, а саме, протягом останніх двох років позивач систематично відключає павільйон, що знаходиться в оренді у відповідача від електропостачання, про що свідчать рахунки на оплату електричної енергії. Крім того, вимоги щодо сплати заборгованості за листопад 2015 р. та штрафу за 2015 р., відповідач вважає необґрунтованими, оскільки строк оплати орендної плати та послуг ринку, станом на день подачі позову до суду, за вказаний період ще не настав. При цьому, посилаючись на відсутність доходів від підприємницької діяльності та наявність доходу тільки у вигляді пенсії у сумі 1041,80 грн., відповідач просить суд, на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України зменшити розмір штрафу. З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову в частині виселення в примусовому порядку відповідача з приміщення торгового павільйону, зобов'язання відповідача передати ТОВ Торгсервис приміщення торгового павільйону та стягнення заборгованості за послуги ринку за листопад 2015 р. в сумі 1260,00грн., 126 грн. орендної плати, 1368,00 грн. штрафних санкцій за прострочення оплати послуг ринку та орендної плати за листопад 2015 р.

28.01.2016 р. в господарський суд від позивача надійшло письмове пояснення (вих. № 59 від 27.01.2016 р.), в якому позивач, з урахуванням положень ч. 2 ст. 782 ЦК України, вказав, що вважає моментом (датою) розірвання Договору № 79 від 21.04.2011р. 12.05.2015р.

03.02.2016 р. в господарський суд від позивача надійшло письмове пояснення (вих. № 88 від 03.02.2016 р.), в якому позивач, з огляду на те, що моментом (датою) розірвання Договору є 12.05.2015р., уточнив розрахунок суми основного боргу та штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача. Зокрема, вказав, що заборгованість з орендної плати та плати за послуги ринку складає загальну суму 7478,51 грн., у тому числі за: оренду в сумі 300,77 грн. (квітень 2014р., жовтень 2014р. та 12 днів травня 2015 р.), а також за послуги ринку в сумі 7177,74 грн. (серпень 2013р., квітень 2014р., липень 2014р., січень 2015р., лютий 2015р., березень 2015р., квітень 2015р.).

Щодо розрахунку боргу за послуги ринку позивач уточнив наступне:

За травень 2015р. відповідач повинен був сплатити - 487,74 грн. (1260,0 грн. (місячний розмір послуг) / 31 (календарних днів травня) х 12 (дні чинності Договору оренди у травні 2015р.).

Враховуючи, що відповідач за травень 2015р. сплатив 500,0 грн., за відповідачем, з урахуванням даного уточнення розрахунку, сформувалася переплата за травень 2015р. у розмірі 12,26грн.

Відповідачем також було сплачено позивачу за послуги ринку за вересень

2015р. суму 700,0 грн. та за жовтень 2015р. суму 1000,0 грн. Таким чином, за доводами позивача, з урахуванням вищенаведеного уточнення розрахунку боргу, позивач визнає на користь відповідача переплату за послуги ринку у загальній сумі 1712,26 грн. (12,26 грн. за травень 2015р., 700,0 грн. за вересень 2015р. та 1000,0 грн. за жовтень 2015р.). З цього приводу позивачем було враховано вищенаведену переплату відповідача та зараховано її за відповідні періоди боргу за первісним розрахунком позову за наступні розрахункові місяці: травень, червень та серпень 2013р. За травень та червень 2013р. погашено повністю заборгованість, а за серпень 2013р. залишок уточненого боргу становить суму 247,74 грн.

Відповідно до умов п. 8.6. Договору Орендар (відповідач) повинен сплатити Орендодавцю (позивачу) штраф у розмірі 5088,77 грн. (100% від загальної суми боргу за оренду та послуги ринку), який відповідно складається з штрафу за оренду в сумі 48,77 грн. (12 днів травня 2015 р.) та штрафу за послуги ринку в сумі 5040,00 грн. (січень 2015р., лютий 2015р., березень 2015р., квітень 2015р.).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи що Договір оренди припинив свою дію 12.05.2015р., позивач вказав, що основний борг відповідача за оренду та послуги ринку складає 7478,51 грн., а сума штрафних санкцій, яка підлягає стягненню за прострочення відповідача, складає 5088,77 грн., що у загальній сумі становить - 12567,28 грн.

Позивач своєю заявою (вих. № 88 від 03.02.2016р.) просить суд прийняти дані пояснення позивача та задовольнити позов частково - в частині стягнення з відповідача суми основного боргу (7478,51грн. згідно розрахунку) та штрафних санкцій (5088,77грн. згідно розрахунку) з урахуванням наведеного уточнення їх розрахунку та задовольнити повністю - в частині виселення в примусовому порядку відповідача з приміщення вказаного торгового павільйону та зобов'язання передати його ТОВ «Торгсервис».

Розглянувши письмове пояснення заяву позивача (вих. № 88 від 03.02.2016 р.), суд зазначає наступні обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За змістом п. 3.10 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Відповідно до п. 3.11 вказаної постанови Пленуму, ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

В даному випадку, при звернення з даним позовом до суду, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 29186,00 грн., з яких: сума 16644,00 грн. (сума основного боргу з орендної плати за період квітень 2014 р., жовтень 2014р., травень 2015р. - листопад 2015 р. та сума боргу за послуги ринку за період травень 2013 р., червень 2013 р., серпень 2013 р., квітень 2014 р., липень 2014 р.,, січень 2015 р. листопад 2015 р.); сума 12542,00 грн. (сума штрафу за оренду за період травень 2015 р. листопад 2015 р.; сума штрафу за послуги ринку за період січень 2015 р. листопад 2015 р.), а також виселити в примусовому порядку відповідача з приміщення торгового павільйону та зобов'язати відповідача передати ТОВ Торгсервис приміщення торгового павільйону.

При цьому, в письмовій заяві за вих. № 88 від 03.02.2016 р., позивач уточнив розрахунок суми основного боргу та штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача і просить стягнути з відповідача суму основного боргу з орендної плати та плати за послуги ринку 7478,51 грн. та суму штрафу в розмірі 5088,77 грн., а також виселити в примусовому порядку відповідача з приміщення торгового павільйону та зобов'язати відповідача передати ТОВ Торгсервис приміщення торгового павільйону.

Враховуючи положення п. 3.11 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18, та той факт, що в даному випадку, позивачем зменшено розмір суми основного боргу та суму штрафу, суд приходить до висновку, що заява позивача за вих. № 88 від 03.02.2016 р., за своїм процесуальним характером є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не суперечать ст. 22 ГПК України, вона прийнята судом до розгляду.

Таким чином, предметом позову у справі № 908/5827/15 є позовні вимоги ТОВ Торгсервис про виселення в примусовому порядку ФОП ОСОБА_4 з приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6; про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 передати ТОВ Торгсервис приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6 та про стягнення з ФОП ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 12567,28 грн., з яких: сума 7478,51 грн. основного боргу (орендна плата в сумі 300,77 грн. за період квітень 2014 р., жовтень 2014 р., травень 2015 р. та послуги ринку в сумі 7177,74грн. за період серпень 2013 р., квітень 2014 р., липень 2014 р., січень 2015 р., лютий 2015 р., березень 2015 р., квітень 2015 р.), сума 5088,77 грн. штрафу, з яких: 48,77 грн. штраф за оренду за травень 2015 р. та штраф за послуги ринку 5040,00 грн. за період січень 2015 р. квітень 2015 р.).

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 08.02.2016р. відповідач надав додаткові заперечення на позов та контррозрахунок заявленої до стягнення суми основного боргу та штрафу. Просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за послуги ринку та з орендної плати в сумі 9165,58 грн. і суми штрафу 9165,58 грн.

Позивач процесуальним правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомив.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвали господарського суду від 24.11.2015 р., від 22.12.2015 р., та від 19.01.2016 р. були направлені судом на належну адресу позивача. В попередньому судовому засіданні, яке відбулось 02.02.2016 р. був присутній представник позивача (ОСОБА_6 довіреність № 001 від 20.02.2015 р.), якому судом було повідомлено про оголошення перерви на 08.02.2016р. о 10 год. 00 хв. та повідомлено про дату, час та місце наступного судового засідання 08.02.2016р. о 10 год. 00 хв.

За таких обставин позивач є повідомленим належним чином про час і місце судового розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В судовому засіданні 08.02.2016 р., з огляду на закінчення процесуального строку вирішення спору судом прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 21.04.2011 р. між ТОВ Торгсервис (Орендодавцем, позивачем у справі) та ФОП ОСОБА_4 (Орендарем, відповідачем у справі) був укладений договір оренди майна, торгівельного місця та надання послуг ринку № 79 (надалі Договір), за умовами якого, Орендодавець зобовязався передати, а Орендар прийняти в тимчасове платне користування торгівельне місце загальною площею 28,7 кв.м. та розташований на ньому павільйон № 40 Літ. Л6 (відповідно техпаспорту БТІ), площею 26,4 кв.м., розташований на території ринку ТОВ Торгсервис в м. Запоріжжя по вул. Новокузнецька, 6 в ж/м Південний.

Торгівельна площа та орендоване майно використовується Орендарем на правах оренди для реалізації непродовольчої групи товарів (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.2. Договору Орендар вступає в користування орендованим майном з моменту підписання сторонами відповідного акту прийому - передачі.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що у випадку припинення дії договору або його розірвання Орендар передає Орендодавцю звільнений від свого майна орендований обєкт (площу) своєчасно з підписанням акта прийому передачі в пятиденний строк з моменту припинення або розірвання договору у порядку передбаченому діючим законодавством.

Розділом 3 Договору сторони обумовили розмір орендної плати та плати за послуги ринку.

Пунктами 3.1.- 3.5. Договору визначено, що орендна плата складає за перший місяць оренди 126,00 грн. (без ПДВ) у відповідності з розрахунком орендної плати, яка є невідємною частиною договору. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом її коректування за попередній місяць на індекс інфляції. Орендна плата не включає в себе вартість послуг ринку. Розмір послуг ринку оплачується Орендарем Орендодавцю, визначається на підставі рахунків плати за послуги ринку, які є невідємною частиною договору і складають 1260,00 грн. (без ПДВ). Зобовязання по оплаті орендної плати та послуг ринку виникають та припиняються з моменту (дня) підписання відповідно акту прийому - передачі орендованого майна. Орендна плата та послуги перераховуються Орендарем на розрахунковий рахунок або в касу Орендодавця щомісячно до 30 числа поточного місяця.

Пунктом 3.4 Договору сторони визначили, що зобовязання по оплаті орендної плати та послуг ринку виникають та припиняються з моменту (дня) підписання відповідного акту прийому - передачі орендованого майна.

Згідно п. 4.2 Договору Орендар зобовязався своєчасно та в повному обсязі вносити Орендодавцю орендну плату, плату за послуги ринку та ринковий збір, незалежно від результатів господарської діяльності.

Відповідно до п. 8.6 Договору, у випадку порушення Орендарем строку оплати орендної плати або послуг ринку, передбаченого в п. 3.5. Договору, або оплати зазначених платежів не в повному обсязі, Орендар сплачую Орендодавцю пеню в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний день прострочки. У випадку порушення Орендарем грошового зобовязання по орендній платі або послугам ринку більш 15 календарних днів, від дати передбаченої в п. 3.5. договору, Орендар сплачую Орендодавцю штраф в розмірі 100% від загальної суми заборгованості. Штрафні санкції за несвоєчасну оплату орендної плати застосовуються позивачем з урахуванням індексації, передбаченої п. 3.2. Договору.

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що Договір може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однією із сторін договір може бути розірваним достроково в односторонньому порядку у випадку невиконання стороною своїх зобовязань за ним. Про розірвання договору іншій стороні направляється повідомлення не пізніше, чим за один місяць до дати розірвання (крім випадків розірвання договору за несвоєчасне або не в повному обсязі виконання Орендарем грошових зобовязань).

За порушення строків оплати орендної плати та/або послуг ринку на протязі трьох місяців підряд, Орендодавець має право відмовитись від Договору. В цьому випадку Договір вважається розірваним з моменту отримання Орендарем відповідного повідомлення Орендодавця (п. 9.5 Договору).

За змістом п. 9.1 Договору, Договір укладено сторонами на невизначений строк та діє на момент існування ринку.

Матеріали справи свідчать, що вказаний в Договорі обєкт оренди було передано ФОП ОСОБА_4 за актом прийому передачі від 21.04.2011 р., підписаного між сторонами за Договором (а.с. 17).

Як вбачається з матеріалів справи, протягом дії Договору позивачем відповідачу виставлялись рахунки для оплати оренди та послуг ринку.

Проте, відповідач взятий на себе обовязок сплачувати оренду плату та послуги ринку у строки та в розмірі визначених Договором виконував неналежним чином, в результаті чого у останнього, згідно з наданих позивачем розрахунків, утворилась заборгованість.

Так, за підрахунками позивача, у відповідача існує борг з орендної плати: за квітень 2014 р. в сумі 126,00 грн., жовтень 2014 р. в сумі 126,00 грн. та травень 2015 р. в сумі 48,77грн., а також існує борг за послуги ринку: за серпень 2013 р. в сумі 247,74 грн., за квітень 2014 р. в сумі 1260,00 грн., за липень 2014 р. в сумі 1260,00 грн., за січень 2015 р. в сумі 1260,00 грн., за лютий 2015 р. в сумі 1260,00 грн., за березень 2015 р. в сумі 1260,00грн., за квітень 2015 р. в сумі 1260,00 грн., а всього на загальну суму 7478,51 грн.

Оскільки відповідач прострочив сплату за орендну плату та надані ринком послуги, позивач 12.05.2015 р. направив відповідачу повідомлення (вих. № 15 від 12.05.2015 р.) про відмову від договору та виселення, яке відповідач отримав особисто 12.05.2015 р.

Крім того, 02.06.2015 р. вказане повідомлення було відправлено рекомендованим листом на юридичну адресу відповідача, проте повернулося на адресу позивача з приміткою поштового відправлення за закінченням терміну зберігання.

За твердженням позивача, на даний час відповідач не повернув орендоване приміщення позивачу за актом прийому-передачі.

Позовні вимоги ТОВ Торгсервис про виселення в примусовому порядку ФОП ОСОБА_4 з приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6; про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 передати ТОВ Торгсервис приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6 та про стягнення з ФОП ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 12567,28 грн., з яких: 7478,51 грн. сума основного боргу (орендна плата в сумі 300,77 грн. за період квітень 2014 р., жовтень 2014 р., травень 2015 р. та послуги ринку в сумі 7177,74 грн. за період серпень 2013 р., квітень 2014 р., липень 2014 р., січень 2015 р., лютий 2015 р., березень 2015 р., квітень 2015 р.), 5088,77 грн. сума штрафу, з яких: 48,77 грн. штраф за оренду за травень 2015 р. та штраф за послуги ринку 5040,00 грн. за період січень 2015 р. квітень 2015 р., стали предметом судового розгляду у даній справі (із урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Згідно положень ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 1 статті 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 4.2 Договору відповідач взяв на себе зобовязання своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, плату за послуги ринку, незалежно від результатів господарської діяльності.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Умовами Договору, а саме - п. 3.5 Договору (в редакції Додаткової угоди від 01.03.2014 р.) передбачено, що орендна плата та послуги перераховуються Орендарем (відповідачем) на розрахунковий рахунок або в касу Орендодавця щомісячно до 30 числа поточного місяця.

Матеріали справи свідчать, згідно Акта приймання-передачі, обєкт оренди по Договору був переданий Орендодавцем у користування Орендарю - 21.04.2011 р.

Проте, виходячи з наявних матеріалів справи, з боку відповідача договірні зобовязання щодо здійснення орендних платежів, належним чином виконані не були.

Матеріали справи свідчать, що заборгованість з орендної плати та плати за послуги ринку, виходячи з розміру оплат, встановлених договором, складає загальну суму 7478,51 грн., у тому числі

за: оренду:

квітень 2014р. - 126,00 грн.;

жовтень 2014р. - 126,00 грн.;

травень 2015р. - 48,77 грн. (126,0 грн. (місячна орендна плата) / 31 календарних днів травня) х 12 (дні чинності Договору оренди у травні 2015р.).

за послуги ринку:

- серпень 2013р. - 247,74 грн.;

- квітень 2014р. - 1260,00 грн.;

- липень 2014р. - 630,00 грн.;

- січень 2015р. - 1260,00 грн.;

- лютий 2015р. - 1260,00 грн.;

- березень 2015р.- 1260,00 грн.;

- квітень 2015р. - 1260,00 грн.

Згідно письмових пояснень позивача щодо розрахунку основного боргу, за травень 2015р. відповідач повинен був сплатити - 487,74 грн. (1260,0 грн. (місячний розмір послуг) / 31 (календарних днів травня) х 12 (дні чинності Договору оренди у травні 2015р.). При цьому, враховуючи, що відповідач за травень 2015р. сплатив 500,0 грн., за відповідачем, з урахуванням даного уточнення розрахунку, сформувалася переплата за травень 2015р. у розмірі 12,26 грн. Відповідачем також було сплачено позивачу за послуги ринку за вересень 2015р. суму 700,0 грн. та за жовтень 2015р. суму 1000,0 грн. Таким чином, за доводами позивача, з урахуванням вищенаведеного уточнення розрахунку боргу, за відповідачем позивач визнає наявність переплати за послуги ринку у загальній сумі 1712,26 грн. (12,26 грн. за травень 2015р., 700,0 грн. за вересень 2015р. та 1000,0 грн. за жовтень 2015р.). З цього приводу позивачем було враховано вищенаведену переплату відповідача та зараховано її за відповідні періоди боргу за первісним розрахунком позову за наступні розрахункові місяці: травень, червень та серпень 2013р. За травень та червень 2013р. скасовано повністю заборгованість, а за серпень 2013р. залишок уточненого боргу становить суму 247,74 грн.

Доказів погашення боргу в сумі 7478,51 грн., відповідачем суду надано не було.

При цьому суд відзначає наступне:

Пунктом 3.4 Договору сторони визначили, що зобовязання по оплаті орендної плати та послуг ринку виникають та припиняються з моменту (дня) підписання відповідного акту прийому - передачі орендованого майна.

Згідно умов Договору підставою для оплати фінансових зобовязань Орендаря є відповідні розрахунки в Договорі (п. 3.1, 3.2, 3.3) та в Додатку № 1 до Договору.

Порядок перерахування орендних платежів Сторони обумовили п. 3.5 Договору, тобто під час укладення Договору Сторони письмово домовились про сплату Орендарем плати за послуги ринку та орендної плати без обовязкового оформлення актів виконаних робіт, рахунків за надані послуги та інше.

Зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_4, в порушення умов Договору, свої зобовязання щодо своєчасної сплати орендних платежів не виконала, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати та послуг ринку в загальній сумі 7478,51 грн., законною та обґрунтованою, а тому задовольняє у заявленому розмірі.

Посилання відповідача у своїх письмових поясненнях на існування боргу у меншій сумі (7478,42 грн.), ніж заявлено позивачем (7478,51 грн.) є необґрунтованим належними і допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Крім вищезазначених вимог, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5088,77 грн. штрафу.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг)

Пунктом 8.6 Договору встановлено, що у випадку порушення Орендарем строку оплати орендної плати або послуг ринку, передбаченого в п. 3.5. Договору, або оплати зазначених платежів не в повному обсязі, Орендар сплачую Орендодавцю пеню в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний день прострочки. У випадку порушення Орендарем грошового зобовязання по орендній платі або послугам ринку більш 15 календарних днів, від дати передбаченої в п. 3.5. договору, Орендар сплачую Орендодавцю штраф в розмірі 100% від загальної суми заборгованості. Штрафні санкції за несвоєчасну оплату орендної плати застосовуються позивачем з урахуванням індексації, передбаченої п. 3.2. Договору.

Враховуючи, що умовами Договору сторони передбачили нарахування штрафу в тому разі, якщо Орендар порушив зобовязання щодо своєчасної оплати більше ніж на 15 календарних днів, а судом встановлено, що прострочення перевищує 15 днів, то позивачем правомірно заявлено до стягнення суму 5088,77 грн. штрафу в розмірі 100% від загальної суми заборгованості.

Сума 5088,77 грн. штрафу складається:

штраф за оренду:

травень 2015р. в сумі 48,77 грн.

штраф за послуги ринку:

- січень 2015р. - в сумі 1260,00 грн.;

- лютий 2015р. - в сумі 1260,00 грн.;

- березень 2015р.- в сумі 1260,00 грн.;

- квітень 2015р. - в сумі 1260,00грн.

Перевіривши нарахування, судом встановлено, що розрахунок штрафу, в межах заявлених вимог, позивачем здійснено вірно, а тому вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, згідно із п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню з боку сторони, що порушила зобов'язання. Господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У відповідності зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Таким чином, зважаючи на ступінь вини у порушенні зобовязання, та невідповідність розміру штрафу наслідкам порушення, враховуючи майновий стан відповідача, зокрема відсутність доходів від торгівельної діяльності та отримання доходу лише у вигляді пенсії у сумі 1041,80 грн., що підтверджується: довідку № 168 від 02.04.2012р., згідно з якою відповідач є пенсіонером і отримує пенсію за віком у розмірі 1041,80грн. та копією податкової декларації ФОП ОСОБА_2 про майновий стан і доходи за 2015р., згідно з якою загальна сума доходу відповідача від підприємницької діяльності складає - « 0» грн., суд вважає за можливе скористатися наданим ст. 83 ГПК України процесуальним правом, задовольнивши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та зменшити розмір штрафу на 50% і стягнути з відповідача штраф в сумі 2544,38грн.

В іншій частині позовної вимоги про стягнення штрафу слід відмовити.

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін. За вимогою однією із сторін договір може бути розірваним достроково в односторонньому порядку у випадку невиконання стороною своїх зобовязань за ним, а також за іншими підставами передбаченими законом. Про розірвання договору іншій стороні посилається повідомлення не пізніше, чим за один місяць до дати розірвання.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України , зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Право Орендаря відмовитись від Договору передбачено пунктом 9.5 Договору.

Оскільки відповідач прострочив сплату орендної плати та надані ринком послуги, позивач 12.05.2015р. направив на адресу відповідача повідомлення за вих. № 15 від 12.05.2015 р. про відмову від договору та виселення, яке відповідач отримав особисто 12.05.2015 р., про що свідчить його підпис на вказаному листі.

Крім того, факт письмового ознайомлення відповідача із повідомленням № 15 від 12.05.2015 р. підтверджується складеним комісією адміністрації ринку ТОВ «Торгсервіс» Актом від 12.05.2015 р. про вручення повідомлення про виселення.

В судових засіданнях відповідач не заперечив проти факту ознайомлення із вказаною вимогою позивача.

Таким чином, суд констатує, що з 13.05.2015р. Договір оренди № 79 від 21.04.2011р. є розірваним (припиненим) у відповідності до п.9.5 та ст. 782 ЦК України.

Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Відповідно до ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, у випадку припинення дії договору або його розірвання Орендар передає Орендодавцю звільнене від свого майна орендований обєкт (площу) своєчасно з підписанням акта прийому передачі в пятиденний строк з моменту припинення або розірвання договору у порядку передбаченому діючим законодавством України.

Проте, відповідач не повернув орендоване приміщення позивачу за актом прийому-передачі, а тому вимога позивача про зобов'язання ФОП ОСОБА_4 передати ТОВ Торгсервис приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6 за актом прийому-передачі, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про виселення в примусовому порядку ФОП ОСОБА_4 з приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6, то зазначений правовий спосіб захисту порушеного права не відповідає умовам п. 2.4 договору № 79 від 21.04.2011р., яким передбачено саме обовязок відповідача передати приміщення за актом прийому-передачі на користь позивача, а не шляхом виселення.

Крім того, відповідно до ст.785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Слід зазначити, що фактично позовні вимоги про виселення відповідача з приміщення та про зобовязання передати його позивачу, є тотожніми за своїми правовими наслідками, а тому суд зазначає, що порушене право позивача у розумінні ст.ст. 1, 21, 84 ГПК України не може бути захищене двічі одночасно.

Із урахуванням викладених обставин, у задоволенні позову за вимогою про виселення в примусовому порядку ФОП ОСОБА_4 з приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку Орендодавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6, слід відмовити, як заявленого необгрунтовано.

Відповідно до вимог ст. 44, 49 ГПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі, в розмірі 2436,00 грн., оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, ст. 82, п. 3 ст. 83, ст. ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_1 особу підприємця ОСОБА_2 (69063, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) передати Товариству з обмеженою відповідальністю Торгсервис (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6, ) приміщення торгового павільйону № 40 (Літ. Л6 згідно БТІ) площею 26,4 м2, розташованого на ринку ТОВ Торгсервис за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6 за актом прийому-передачі.

Стягнути з ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 (69063, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгсервис (69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 6, ) суму 7478 (сім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 51 коп. основного боргу з орендної плати та плати за послуги ринку, суму 2544 (дві тисячі пятсот сорок чотири) грн. 38 коп. штрафу та суму 2436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. судового збору.

В іншій частині у позові відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України - 10.02.2016 р.

Суддя М.В. Мірошниченко