ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року Справа № 904/9315/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідача ),

суддів: Євстигнеєва О.С., Вечірка І.О.

секретар судового засідання Ковзиков В.Ю.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 14-138 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 39 від 18.01.2016 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 р., прийнятого за результатами розгляду справи

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Нікопольського комунального підприємства

"Нікопольтеплоенерго", м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 10 663 332 грн. 48 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" про стягнення інфляційних нарахувань у сумі 9 908 979,27 грн., 3 % річних у сумі 537 119,32 грн. та пені у сумі 217 233,89 грн., нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору № 13/2303-БО-3/ПТ купівлі-продажу природного газу, укладеного між сторонами 21.12.2012 р., в частині своєчасного розрахунку за придбаний газ.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 р. ( суддя Воронько В. Д. ) позов задоволено частково - стягнуто з Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - 9 908 979,27 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу, 537 119,32 грн. 3% річних та 108 616,45 грн. пені та 159 949,99 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволені решти позовних вимог пені у сумі 108 616,45 грн., господарський суд послався на врахування майнового стану та інтересів обох сторін, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшив розмір пені на 50 % від належної до стягнення суми.

Не погодившись з вказаним рішенням Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 р. у справі № 904/9315/15 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 108 616,45 грн. скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення пені у сумі 108 616,45 грн. в задоволенні якої було відмовлено господарським судом Дніпропетровської області. В іншій частині рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 р.у справі № 904/9315/15 залишити без змін. Позивач вважає, що рішення господарського суду у вказаній частині винесене з порушенням норм матеріального ст. 233 ГК України, ст.ст. 224, 258, 549-551, 625 ЦК України та процесуального права ст. ст. 43, 83 ГПК України, без дослідження усіх істотних обставин справи, а тому в цій частині підлягає скасуванню на підставі наступного.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що Відповідачем не було надано жодного доказу, який би вказував на наявність таких виняткових обставин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Оскільки виняткові обставини у Відповідача відсутні, суд не мав право зменшувати розмір нарахованої пені. Головною підставою зменшення розміру пені Відповідач оголошує тяжкий фінансовий стан, але здійснюючи підприємницьку діяльність, Відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобовязань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи договір на поставку природного газу Відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені.

Відповідач у відзиві на позов просить апеляційний суд залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення, оскільки вважає рішення суду цілком обгрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.12.2015 р. у справі № 904/9315/15 колегією суддів у складі : головуючого судді Кощеєва І.М., суддів : Євстигнеєва О.С., Вечірка І.О. апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який було призначено на 04.02.2016 р.

У судовому засіданні 04.02.2016 р. оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 21.12.2012 р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" ( Продавець ) та Нікопольського комунального підприємства "Нікопольтеплоенерго" ( Покупець ) укладено Договір № 13/2303-БО-3/ПТ купівлі-продажу природного газу за умовами п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "НАК "Нафтобаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується приймати та оплатити цей природний газ ( надалі газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Згідно з п. 2.1 договору Продавець передає Покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. газ обсягом до 5174,4 тис. куб. м.

Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ ( п. 3.1 договору ).

Ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу ( п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 16.07.2013 р. ).

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається іх сум вартості місячних поставок газу ( п. 5.5 договору ).

За приписами п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представникам сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення ( п. 11.1 договору ).

На виконання умов договору, Продавець поставив протягом січня-грудня 2013 року, а Покупець прийняв природний газ в обсязі 3 957,946 тис. куб. м на загальну суму 18 184 788,94 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 28.10.2013 р. за січень - квітень 2013 р., від 31.10.2013 р. за жовтень 2013 р., від 30.11.2013 р. за листопад 2013 року, від 31.12.2013 за грудень 2013 року.

Відповідач в свою чергу свої зобов'язання за договором виконав, але з порушенням строків, передбачених договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, відповідно до ст. 625 ЦК України зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

На підставі ст. 625 ЦК України Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача інфляційні втрати в розмірі 9 908 979,27 грн. за період з березня 2013 року по червень 2013 року та 3% річних у сумі 537 119,32 грн.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки ( ст. 611 ЦК України ).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором; п. 7.2 - у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю, або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі умов договору Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Відповідача пеню за порушення строків оплати поставленого газу у розмірі 217 233,89 грн.

П. 9.3 договору передбачено, що строк, протягом якого сторони можуть звернутись до суду за захистом своїх прав, у тому числі з позовом про стягнення боргу та пені протягом 5 років.

Приймаючи до уваги несвоєчасне виконання Відповідачем своїх зобов"язань за Договором щодо оплати вартості отриманого газу, приписи ст.ст. 525, 526, 530, 536, 546, 549, 655, 692, 712 ЦК України та умови Договору, колегія суддів погоджується з висновком попередньої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача: 9 908 979,27 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу, 537 119,32 грн. 3% річних.

Щодо стягнення пені, то враховуючи майновий стан та інтереси обох сторін, місцевий господарський суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України зменшив розмір пені на 50 % від належної до стягнення суми, що становить 108 616,45 грн., зазначивши, що затримка виконання грошового зобов`язання Відповідачем обґрунтовується доказами, які надані до матеріалів справи, які свідчать про поважність причин несвоєчасного виконання розрахунків з Позивачем, і частково викликана внаслідок встановлених під час розгляду даної справи об`єктивних обставин, які свідчать про часткову вину Відповідача у неналежному виконанні своїх зобов`язань перед Позивачем.

Причиною апеляційного розгляду у даній справі є питання про наявність або відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого природного газу.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання із оплати отриманого природного газу, з огляду на таке.

В обґрунтування заявленого до місцевого господарського суду клопотання про зменшення нарахованої до стягнення пені на 70% Відповідач зазначав, що він не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам для потреб опалення. Відповідач є комунальним підприємством, не має права здійснювати і не займається будь-якою іншою діяльністю. Здійснення оплати поставленого позивачем газу залежить виключно від розрахунків споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію.

Грошові кошти, які надходили від споживачів на рахунок відповідача примусово списувалися державною виконавчою службою на користь позивача на виконання вже прийнятих господарськими судами рішень ( зведене виконавче провадження № 22-1 на загальну суму 13 988 246,00 грн. та 21 319 277,69 грн. ). Збиток від виробничої діяльності на підприємстві за 2014 рік складає 9 003 000,00 грн., а значна частина майна підприємства знаходиться у податковій заставі і унеможливлює оформлення банківського кредиту.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Згідно зі ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

На виконання зазначених приписів та рекомендацій суд першої інстанції, оцінивши зазначені Відповідачем доводи, викладені в клопотанні про зменшення розміру нарахованої пені на 70 % та надані на його обґрунтування докази, встановив, що Нікопольське комунальне підприємство "Нікопольтеплоенерго" має стратегічне значення для міста, метою діяльності якого є постачання споживачам теплової енергії. Відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії та вживає заходів для стягнення заборгованості з споживачів теплової енергії. Крім того, сума основного боргу є погашеною, а основною складовою позову є інфляційні нарахування на суму боргу, 3% річних і пеня.

Також місцевий господарський суд, враховуючи інтереси Позивача, визначив, що пеня підлягає зменшенню лише на 50 %, а задоволення вимог про стягнення з Відповідача інфляційних втрат та 3 % річних в повному обсязі мають компенсувати всі негативні наслідки неналежного виконання зобов'язання останнім.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015р. у справі № 904/9315/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 08.02.2016 року

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя О.С. Євстигнеєв

Суддя І.О. Вечірко