РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016Справа №910/31612/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" до Державної інспекції сільського господарства в Київській області про стягнення 14 068,80 грн., за участю представників позивача - Ященка Р.Ю. довіреність №14-135 від 13.05.2015 року, відповідача - Мицька Р.М., довіреність №83/16 від 12.08.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення 8 955,79 грн. основного боргу за спожитий природний газ в грудні 2014 року та в лютому-березні 2015 року, 2 457,91 грн. пені, 209,02 грн. 3% річних, 2 446,08 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленного товару (природного газу) за договором №2014/П-БО-0805-3030052 від 15.01.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.01.2016 року.

19.01.2016 року позивачем через канцелярію суду надано клопотання про припинення провадження в частині стягнення основного боргу.

20.01.2016 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в позові.

20.01.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 08.02.2016 року.

08.02.2016 року відповідачем в судовому засіданні надано клопотання про зменшення розміру пені.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 січня 2014 р. між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (постачальник) та Державною інспекцією сільського господарства в Київській області (споживач) укладено договір №2014/П-БО-0805-3030052 на постачання природного газу за регульованим тарифом, згідно з умовами якого постачальник протягом 2014 року здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1. договору).

Ціна природного газу та тариф на транспортування визначені розділом 4 договору.

Згідно умов п. 4.6.3. договору остаточний розрахунок за отриманий природний газ проводиться не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Поясненнями представників сторін, актами передачі-приймання природного газу за грудень 2014 року та за лютий-березень 2015 року, які містяться в матеріалах справи та підписані уповноваженими представниками обох сторін стверджується факт передачі позивачем відповідачу протягом грудня 2014 року 436 м3 природного газу на суму 3 361,46 грн. та лютого-березня 2015 року 835 м3 природного газу на суму 7 647,21 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором з поставки газу відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого газу у строк, передбачений умовами договору, і на час подання позову мав заборгованість за спожитий природний газ в грудні 2014 року та в лютому-березні 2015 року у сумі 8 955,79 грн.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем у строк, передбачений п. 4.6.3. договору відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, після подання позовної заяви до суду відповідачем 29.12.2015 року було сплачено основний борг на загальну суму 8 955,79 грн., що підтверджується банківською випискою наданою позивачем та поясненнями сторін в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що станом на день розгляду справи відповідач сплатив основну заборгованість за договором №2014/П-БО-0805-3030052 від 15.01.2014 року після звернення позивача з позовною заявою до суду в сумі 8 955,79 грн., суд вважає, що провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню на підставі пункту 1-1 статті 80 ГПК України в зв'язку з відсутністю предмету спору, судовий збір в цій частині позову покладається на відповідача.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 209,02 грн. 3% річних та 2 446,08 грн. інфляційних втрат у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленного товару (природного газу) за договором №2014/П-БО-0805-3030052 від 15.01.2014 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 209,02 грн. 3% річних та 2 446,08 грн. інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

У п. 6.2.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі вищевикладених норм закону та умов договору у зв'язку з порушенням відповідачем виконання зобов'язань з оплати поставленого природного газу у визначений договором строк на суму 8 955,79 грн. позивачем нараховано 2 457,91 грн. пені.

Відповідач у судовому засіданні надав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи цей припис вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені та штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Таким чином, керуючись ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача та реалізувати надане суду право та зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до 100,00 грн.

Судом було надано належну оцінку доводам відповідача, що викладені у відзиві, про збитковість діяльності підприємства та відсутності у нього можливості своєчасно і у повному обсязі сплатити заборгованість. Проте, наведені обставини не є підставою для відмови у позові.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної інспекції сільського господарства в Київській області (03190, м. Київ, вул. Баумана, буд. 9/12, код 38060805) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (08150, Київська область, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178, код 20578072) 100 (сто) грн. 00 коп. пені, 209 (двісті дев'ять) грн. 02 коп. 3% річних, 2 446 (дві тисячі чотириста сорок шість) грн. 08 коп. інфляційних втрат та 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Провадження у справі в частині стягнення 8 955,79 грн. основного боргу припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.02.2016р.

Суддя С.О. Чебикіна