ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.02.16р. Справа № 904/92/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краса та здоров'я", м. Дніпропетровськ

про стягнення 14 038,76 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Шевцова В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю № 2 від 29.12.15р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Київстар" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краса та здоров'я" (далі-відповідач) про стягнення 14 038,76 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов угоди №6411640 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку від 16.04.14р., в частині розрахунків за надані послуги зв'язку.

Ухвалою господарського суду від 11.01.16р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 11.02.16р.

11.02.16р. повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для огляду суду всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір, а для долучення до матеріалів справи витребувані судом документи.

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. В матеріалах справи знаходиться конверт з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.16р. про порушення провадження у справі, який направлявся на адресу відповідача та був повернутий поштою з відміткою "за закінченням строку зберігання".

Господарським судом було зроблено Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого адреса відповідача співпадає з адресою зазначеною у позовній заяві, і на яку судом направлялась поштова кореспонденція з повідомленням про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки судом було належним чином виконано вимоги ч.1 ст.64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.02.16р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.14р. між позивачем та відповідачем було укладено угоду № 6411640 про надання послуг рухомого (мобільного) зв'язку (далі по тексту - Абонентська угода), відповідно до умов п. 2.1. якої, позивач надає відповідачу послуги рухомого (мобільного) зв'язку (надалі - послуги зв'язку), а відповідач користується вищенаведеними послугами зв'язку та своєчасно сплачує їх вартість позивачу на умовах, викладених в цій угоді.

За приписами п. 3.2.1. Абонентської угоди, відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати послуги зв'язку позивачу згідно з чинними Тарифами, підтримувати Авансовий платіж не нижче мінімального рівня, встановленого діючими Тарифами, та сплачувати щомісячну абонентну плату. Абонентна плата сплачується відповідачем і в тому випадку, коли надання йому послуг призупинено за несплату наданих позивачем послуг зв'язку. У випадку виникнення заборгованості відповідача щодо наданих позивачем послуг зв'язку, відповідач зобов'язаний погасити таку заборгованість протягом 5 днів з моменту, який настав раніше: (а) отримання від позивача відповідного повідомлення або (б) припинення надання послуг зв'язку внаслідок вичерпання авансового платежу нижче мінімального рівня.

Як зазначено у п. 5.1. Абонентської угоди, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання положень цієї угоди у відповідності з чинним законодавством України та цією угодою.

Відповідно до п. 5.2. Абонентської угоди, у разі затримки оплати наданих позивачем послуг зв'язку відповідач, крім сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми (відповідно до ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення, сплачує позивачу неустойку, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг зв'язку у розмірі облікової ставки НБУ яка діяла за період, за який нараховується неустойка. Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки встановлюється у 3 роки на підставі ст. 259 Цивільного кодексу України. Нарахування неустойки здійснюється протягом всього часу існування заборгованості відповідача перед позивачем. Сплата відповідачем пені, індексу інфляції та процентів річних не звільняє останнього від обов'язку оплатити надані послуги зв'язку та нараховану позивачем відповідачу плату. При погашенні відповідачем заборгованості, грошові кошти зараховуються позивачем у наступному порядку: 1) нарахована пеня; 2) індекс інфляції; 3) річні відсотки; 4) погашення боргу за послуги зв'язку; 5) передоплата за послуги зв'язку.

Пунктом 6.1. Абонентської угоди передбачено, що ця угода набуває чинності після підписання уповноваженими представниками сторін і моменту реєстрації у Центрі обслуговування абонентів і діє протягом 4 років. У разі наміру однієї зі сторін припинити дію цієї Угоди ця сторона зобов'язана письмово попередити іншу сторону в строк не пізніше як за 5 (п'ять) днів до дня припинення цієї Угоди. При припиненні дії цієї Угоди відповідач особисто подає до Центру обслуговування абонентів заяву встановленого зразка та повертає SIM-карту.

Відносини сторін, крім цієї угоди, регулюються Умовами, з якими відповідач погоджується, укладаючи цю угоду (п. 6.9. Абонентської угоди).

Позивач зауважує, що згідно підписаних відповідачем замовлень від 16.04.14р., 29.04.14р. та 10.06.14р. до Абонентської угоди позивачем було присвоєно відповідачу телефонні номери: 676115726, 676115728, 676115729,676115730, 676115731, 676115732, 676115734, 676115736, 676115739, 675626432, 675670879, 675671190, 675672507, 676334221, 676360604, 675731923, 675732894, 675733644, 675734149, 6754363 для отримання послуг мобільного зв'язку.

Як вказує позивач, п. 15 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.12р. (далі за текстом - Правила) передбачено, що до укладання договору оператор зобов'язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема:

- найменування, державну реєстрацію, місцезнаходження оператора, провайдера, режим роботи його сервісних служб та пунктів продажу послуг;

- включення оператора, провайдера до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій;

- номер та строк дії ліцензії у випадках, встановлених Законами України "Про телекомунікації" та "Про радіочастотний ресурс України";

- перелік послуг, що пропонуються оператором;

- умови надання послуг, у тому числі умови публічного договору (в разі їх визначення);

- порядок зміни умов надання, тимчасового припинення, припинення надання послуг, а також їх переліку;

- встановлені відповідно до законодавства значення показників якості послуг, що надаються оператором;

- тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з наданння та оплати послуг;

- умови і порядок оплати послуг;

- загальні вимоги щодо підключення та використання кінцевого обладнання абонента, а також на запит споживача - вимоги щодо підключення та використання певного кінцевого обладнання в телекомунікаційній мережі оператора;

- територію покриття телекомунікаційною мережею оператора, в тому числі на вимогу споживача із зазначенням населених пунктів;

- перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв'язок та в яких надається роумірг;

- номери телефонів, адреси веб-сайтів сервісних служб оператора, провайдера;

- ці Правила;

- порядок розгляду звернень споживачів.

Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково-інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його веб-сайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства.

Така інформація додатково може доводитися до відома споживачів через засоби масової інформації, в інший спосіб, що не суперечить законодавству.

Як зазначає позивач, відповідно до п. 15 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету міністрів України № 295 від 12.04.12р., останній інформацію про тарифи опубліковує на своєму офіційному інтернет-сайті: http://kyivstar.ua.

Посилаючись на ч. 2 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" позивач зазначає про те, що умовою надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

19.06.14р. відповідач звернувся до позивача з усною заявою, що зареєстровано за № 516141966 в електронній системі НеlрDеsk, про кредитування, тобто про надання послуг з наступною оплатою.

За приписами п. 7.13 Умов у разі, якщо оплата послуг здійснюється після їх надання, відповідач зобоваязаний здійснювати оплату нарахованої до сплати суми до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі, якщо відповідач, який здійснює оплату послуг за виставленими позивачем рахунками, до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, не отримає рахунок, він зобов'язаний звернутися до позивача для отримання інформації про належну до сплати суму та здійснити оплату до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Моментом оплати розуміється момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок позивача (п. 7.14 Умов).

Позивач зазначає про те, що відповідач свого зобов'язання по оплаті наданих послуг зв'язку по особовому рахунку № 6411640 не виконав, з часу виникнення боргу, а саме, з 21.04.15р., що підтверджується:

- рахунком № 12-6306013 від 31.03.15р., який було виставлено за надані послуги зв'язку у березні 2015 року на суму 5 443,26 грн. Даний рахунок відповідач сплатив частково на суму 10,30 грн. Таким чином, борг відповідача за березень 2015 рік виник з 21.04.15р. в сумі 5 432,91 грн.

- рахунком № 13-6728813 від 30.04.15р., який було виставлено за надані послуги зв'язку у квітні 2015 року на суму 6 513,42 грн. Даний рахунок відповідач сплатив частково на суму 64,50 грн. Таким чином, борг відповідача за квітень 2015 рік виник з 21.05.15р. в сумі 6 448,92 грн.

Враховуючи зазначене, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги звязку складає 11 881,83 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 10.11.15р. відповідачу було надіслано листа від 09.11.15р. за вих. № 29130/01 з вимогою до 30.11.15р. погасити заборгованість. Як зазначає позивач, у встановлений строк заборгованість не була оплачена. Тому, позивач вважає, що систематична не оплата рахунків та ігнорування письмових та усних звернень позивача з боку відповідача свідчать, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання свого зобов'язання.

За неналежне виконання відповідачем умов Абонентської угоди в частині розрахунків за надані послуги зв'язку, позивачем на підставі п. 5.2. Абонентської угоди та ст. 625 ЦК України були нараховані 1 628,21 грн. - пені, 305,36 грн. - інфляційних втрат та 223,36 грн. - 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги зв'язку у розмірі 11 881,83 грн., пеню у розмірі 1 628,21 грн., інфляційні втрати у розмірі 305,36 грн., 3% річних у розмірі 223,36 грн., а всього 14 038,76 грн.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеній Абонентській угоді на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеною Абонентською угодою. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов Абонентської угоди, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, обставини справи, умови укладеної між сторонами Абонентської угоди та Умови надання телекомунікаційних послуг, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за надані послуги зв'язку у розмірі 11 881,83 грн. є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, визначене статтею 610 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2. Абонентської угоди, у разі затримки оплати наданих позивачем послуг зв'язку відповідач, крім сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми (відповідно до ст. 625 ЦКУ) за весь час прострочення, сплачує позивачу неустойку, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг зв'язку у розмірі облікової ставки НБУ яка діяла за період, за який нараховується неустойка. Строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки встановлюється у 3 роки на підставі ст. 259 Цивільного кодексу України. Нарахування неустойки здійснюється протягом всього часу існування заборгованості відповідача перед позивачем. Сплата відповідачем пені, індексу інфляції та процентів річних не звільняє останнього від обов'язку оплатити надані послуги зв'язку та нараховану позивачем відповідачу плату. При погашенні відповідачем заборгованості, грошові кошти зараховуються позивачем у наступному порядку: 1) нарахована пеня; 2) індекс інфляції; 3) річні відсотки; 4) погашення боргу за послуги зв'язку; 5) передоплата за послуги зв'язку.

За неналежне виконання відповідачем умов Абонентської угоди в частині розрахунків за надані послуги зв'язку, позивачем на підставі п. 5.2. Абонентської угоди та ст. 625 ЦК України були нараховані 1 628,21 грн. - пені, 305,36 грн. - інфляційних втрат та 223,36 грн. - 3% річних, розрахунки яких судом перевірені та визнані такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки зобовязання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 9 постанови від 17.05.2011 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", роз'яснив, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. по справі № 904/9428/13, недотримання якої стало підставою скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Краса та здоров'я" (49000, м.Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, буд. 43, офіс 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (адреса місцезнаходження: 03110, м. Київ, Червонозоряний проспект, буд. 51; адреса для кореспонденції: 49050, м. Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, буд. 103 а, ) заборгованість за надані послуги зв'язку у розмірі 11881,83 грн. (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят одна грн. 83 коп.), пеню у розмірі 1 628,21 грн. (одна тисяча шістсот двадцять вісім грн. 21 коп.), інфляційні втрати у розмірі 305,36 грн. (триста п'ять грн. 36 коп.), 3% річних у розмірі 223,36 грн. (двісті двадцять три грн. 36 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.02.16р.

Суддя ОСОБА_2