ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа № 925/2068/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

за участю представників сторін: від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

про стягнення 65 170 грн 49 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 65 170 грн 49 коп., зокрема 8 886 грн 89 коп. три відсотки річних та 56 283 грн 60 коп. пені за прострочення виконання грошового зобов'язання відповідно до укладеного між сторонами договору № 13-424 - ПР від 31.01.2013 купівлі - продажу природного газу.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 52-53) відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 753,34 грн пені та 434,74 грн трьох відсотків річних у зв'язку з неправильним нарахуванням позивачем вказаних сум, та просить відповідно до ч. 3 ст. 83 ГПК України, приймаючи рішення у даній справі, зменшити розмір пені до 100 грн, а також розстрочити виконання рішення суду, яке буде прийняте у даній справі стосовно стягнення коштів з ПАТ "Черкасигаз" на два роки, у звязку із скрутним фінансовим становищем підприємства, викликаним неплатежами населення та підприємствами промисловості, та наявністю збитків у господарській діяльності відповідача. Додатком до даного відзиву відповідач додав копію звіту про фінансові результати за 9 місяців 2015 року (а. с. 54-55).

В судовому засіданні 19 січня 2016 року оголошено перерву до 02 лютого 2016 року на підставі 77 ГПК України.

У Запереченні на відмову у стягненні, зменшенні та розстроченні належних до стягнення штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору (а. с. 63 - 66) позивач вказав, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, є необґрунтованими і такими, що є засобом для уникнення відповідальності за невиконання зобовязань за договором купівлі - продажу природного газу у повному обсязі, оскільки договір підписаний відповідачем без протоколу розбіжностей, в судовому порядку недійсним не визнаний, відповідач не надав суду жодного доказу, який би вказував на наявність виняткових обставин для зменшення нарахованої позивачем пені. Позивач зазначив, що нараховані відповідачу штрафні санкції не є надмірно великими в порівнянні з неналежно виконаним зобовязанням за договором купівлі продажу природного газу. Крім того, позивач просив врахувати судову практику, наведену у даному Запереченні, при винесенні рішення у даній справі. Позивач вважає, що відповідачем не надано у справу доказів, які б свідчили про підстави, які б могли ускладнити або унеможливити виконання судового рішення, а тому відсутні підстави для відстрочки або розстрочки судового рішення.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримав позов у заявленій сумі з підстав, викладених у позовній заяві, заперечив проти зменшення пені, трьох процентів та розстрочки виконання рішення суду на два роки, просив врахувати, що клопотання відповідача є необґрунтованим та не відповідає судовій практиці;

представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилалася на доводи і міркування, викладені у відзиві на позов, просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2 753,34 грн пені та 434,74 грн трьох відсотків річних у звязку з неправильним нарахуванням, та просила врахувати важкий фінансовий стан відповідача і зменшити розмір пені до 100 грн, а також просила розстрочити виконання рішення суду на два роки.

У судовому засіданні 02.02.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, суд встановив таке.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець за договором, позивач у справі) та публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (Покупець за договором, відповідач у справі) уклали договір на купівлю - продаж природного газу № 13-424 -ПР від 31.01.2013, далі - Договір, відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

В пунктах 6.1 та 6.2 Договору вказано, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 Договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання - передачі.

Згідно пункту 7.2 Договору у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1 Договору Покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 11 Договору сторони передбачили, що Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору та додаткових угод до нього позивач поставив відповідачу протягом листопада 2013 року - лютого 2015 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 34 690 476,67 грн, про що сторони склали та підписали акти приймання - передачі природного газу від 30.11.2013, 31.03.2014, 30.04.14, 31.10.2014, 30.11.2014, 28.02.2015 (а. с. 34-39). Дані акти підписані повноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками. Їх правильність та законність сторонами не оспорюється.

Відповідач повністю оплатив вказану суму коштів за отриманий газ, кошти за березень, квітень 2014 року відповідачем були сплачені із порушеннями строків їх сплати, у звязку з чим позивач предявив до стягнення з відповідача пеню та три проценти річних за прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення, з огляду на таке.

Договір № 13-424 - ПР від 31.01.2013 купівлі - продажу природного газу, на підставі якого виникли зобов'язання сторін, підписаний повноважними представниками сторін, підписи яких скріплені печатками підприємств, він містить всі істотні умови для договорів даного виду.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається і відповідачем підтверджено, що позивач поставив відповідачу, а останній отримав природний газ на загальну суму 34 690 476,67 грн, про що сторони підписали акти приймання-передачі природного газу від 30.11.2013, 31.03.2014, 30.04.2014, 31.10.2014, 30.11.2014, 28.02.2015 (а. с.34-39), і вказана сума була перерахована відповідачем на рахунок позивача повністю.

Однак, із розрахунку вбачається і відповідачем не заперечено, що не всі суми були перераховані із дотриманням строків, встановлених Договором. Зокрема, за березень 2014 року відповідач повинен був перерахувати кошти до 20.04.2014, однак, до цієї дати було сплачено лише частину належної суми, а борг в сумі 1891402,39 грн. був перерахований на рахунок позивача 13.05.2014; за квітень 2014 року при строку сплати коштів до 20.05.2014 фактично кошти перераховані частково 15.05.2014 та 06.06.2014 і 11.06.2014 повністю сплачено борг.

У звязку з невиконанням відповідачем взятого на себе зобовязання щодо оплати отриманого природного газу в установлені в Договорі строки позивач на підставі статті 625 ЦК України предявив до стягнення 8 886 грн 89 коп. три проценти річних та відповідно до пункту 7.2. Договору просить стягнути 56 283,60 грн пені за прострочення сплати боргу за березень 2014 року (по 13.05.2014) та за квітень 2014 року (по 11.06.2014).

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

За приписом статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено і відповідачем не заперечено, що кошти за отриманий природний газ у березні, квітні 2014 року були перераховані позивачу із порушенням строків, встановлених Договором.

Перевіривши доданий до позовної заяви розрахунок трьох процентів річних та пені, суд погоджується з доводами відповідача у відзиві на позов про те, що позивач здійснив нарахування вказаних сум за періоди, що включають день здійснення відповідачем сплати коштів, а саме: за березень 2014 року позивач нарахував 3 проценти річних і пеню по 13.05.2014, тоді як в цей день кошти були перераховані відповідачем. Аналогічно виконано розрахунок і за прострочення за квітень 2014 року.

Отже, в результаті перерахунку заявлених позивачем сум суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню 8 452 грн. 15 коп. три проценти річних та 53 530 грн. 26 коп. пені.

Тобто позов ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає до часткового задоволення.

Клопотання ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" про зменшення пені до суми 100 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Тобто, застосування вказаної норми є правом суду.

Згідно частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В частині 1 статті 233 ГК України також вказано, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно п. 3.17.4. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовязання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідач не вказав наявності виняткових обставин для зменшення пені до 100 грн та не довів, що заявлена позивачем до стягнення пеня є надмірно великою. Крім цього, у даній справі розглядається спір про прострочення сплати коштів за отриманий природний газ в березні-квітні 2014 року, а відповідач додав до відзиву в обґрунтування цього клопотання звіт про фінансові результати за 9 місяців 2015 року та не пояснив, яким чином результати діяльності в 2015 році могли вплинути на фінансові показники в першій половині 2014 року.

Отже клопотання відповідача про зменшення пені є необґрунтованим, а викладене в ньому не підтверджено належними доказами.

Клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду на два роки задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. Тобто, таке розстрочення є правом суду, а не обов'язком.

Розглянувши заяву відповідача, заслухавши пояснення представника відповідача та думку позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем не вказані обставин, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його неможливим та не довів необхідність розстрочення виконання рішення суду у даній справі на два роки.

Відповідно до статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 1 158 грн 44 коп.

З огляду на викладене, керуючись статтями 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (18000, м. Черкаси, вул. Громова, 142, ідентифікаційний код 03361402) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 8 452 грн 15 коп. (вісім тисяч чотириста пятдесят дві гривні 15 копійок) три відсотки річних, 53 530 грн 26 коп. (пятдесят три тисячі пятсот тридцять гривень 26 копійок) пені, 1 158 грн 44 коп. (тисячу сто пятдесят вісім гривень 44 коп.) витрат на сплату судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 05.02.2016

Суддя А.Д. Пащенко