ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р.Справа № 922/6547/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кілен", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків
про стягнення 35419,48 гривень
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2 (дов. б/н від 27.03.2015 року);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

24.12.2015 р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кілен", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідача) 35419,48 гривень, з яких 13846,52 гривень інфляційних та 21572,96 гривень 60% річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору поставки №2512/13-1 від 25.12.2013 р., укладеного між позивачем та відповідачем та рішенням господарського суду Харківської області від 15.07.2014 р. по справі №922/2114/14. Крім того, просив суд стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.12.2015 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.01.2016р.

21.01.2016 р. позивач надав до суду клопотання (вх.№1994) про долучення витребуваних судом документів.

Судом були досліджені та долучені до матеріалів справи надані документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2016р. було відкладено розгляд справи на 10.02.2016 р.

Представник позивача у судовому засіданні 10.02.2016 р. позов підтримував, змін не мав.

Відповідач у судове засідання 10.02.2016 р. не з'явився, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав. Про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами. За таких обставин справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши позивача, встановив наступне.

25.12.2013 р. сторони уклали договір поставки №2512/13-1, за умовами якого Постачальник зобов'язався поставити та передати у власність Покупця деревостружкові та деревоволокнисті плити, а також інші товари для виробництва меблів (надалі - Товар), а відповідач зобов'язався прийняти цей Товар та оплатити його вартість на умовах договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.п.4.2, 4.3 Договору зобовязання Постачальника з поставки партії товару вважаються виконаними з моменту передачі партії товару покупцю; датою постави товару вважається дата поставки (передачі) товару покупцю або на зберігання перевізнику, вказана в видатковій накладній, що оформлюється в момент передачі Товару.

Порядок здійснення розрахунків встановлений розділом 5 Договору. Згідно з п.5.1, розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, що вказаний у п.10 даного договору. Валюта розрахунків - гривня. Згідно п.5.2 Договору: «Оплата вартості товару здійснюється покупцем відповідно до виставлених Продавцем рахунків». Згідно з п.5.3 Договору здійснюється на умові стовідсоткової передплати за кожну партію товару".

Додатковою угодою від 25.12.2013р. договір поставки доповнено п.5.4: "Сторони додатково домовились про можливість відстрочки оплати по кожній окремій партії товару на строк не більше 14 календарних днів з моменту отримання відповідної партії товару від постачальника."

Так, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 22744,46 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.07.2014 р. по справі №922/2114/14 за позовом ТОВ "Кілен" до ФОП ОСОБА_1М, було стягнуто з відповідача на користь позивача 25726,78 грн., з яких 22744,46 грн. боргу, 548,91 грн. пені, 625,43 грн. інфляційних, 1807,98 грн. 60% річних станом на 26.05.2014 р. включно, це рішення набрало законної сили, проте відповідачем борг не сплачено.

Додатковою угодою від 25.12.2013 р. договір поставки доповнено п.6.5: "За умови відвантаження партії товару без попередньої оплати, Покупець зобовязаний розрахуватися з постачальником у відповідності до п.5.4 даного Договору. Якщо покупець не здійснив оплату у вказаний строк, він сплачує штраф у розмірі 60 процентів річних від вартості несплаченого товару за кожен день затримки".

Позивач просить суд стягнути з відповідача 60 % річних та інфляційні за період з 27.05.2014 р. по 24.12.2015 р.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань":

п.3.1. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

п.4.1. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення 13846,52 грн. інфляційних та 21572,53 грн. 60% річних підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у звязку з чим, підлягають задоволенню, в частині стягнення 0,43 грн. 60 % річних слід відмовити, у зв'язку з невірним розрахунком.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.525, 526, 530, 610-612, 625 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.1, 12, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: 61091, АДРЕСА_1, фактична адреса: 61162, АДРЕСА_2, п/р 1001 в ГРУ ПАТ "Приватбанк", МФО 351533) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кілен" (код 35857673, 61166, м.Харків, пр-т Науки (кол. пр-т Леніна), б.40, к.629, п/р №5557 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) 13846,52 грн. інфляційних та 21572,53 грн. 60% річних, 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3