ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016 року Справа № 904/7238/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Дмитренко Г.К.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача - Лутошкін І.О., довіреність б/н від 29.12.2015 р.;

відповідача/1 - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином в судовому засіданні 21.01.2016р. (а.с.60, т.2);

відповідача/2 (третьої особи) - не з`явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.53-55, т.2);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод», м.Київ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 року по справі № 904/7238/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євротрансоіл», м.Маріуполь Донецької області

до відповідача/1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод», м.Київ

відповідача/2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт права», м.Дніпропетровськ

про стягнення 211 595,84 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод», м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євротрансоіл», м.Маріуполь Донецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт права», м.Дніпропетровськ

про стягнення 33 889,89 грн.

В судовому засіданні 21.01.2016р. була оголошена перерва до 09.02.2016р. (ст.77 ГПК України).

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 року у справі № 904/7238/15 (суддя Колісник І.І.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євротрансоіл», м.Маріуполь Донецької області до відповідача/1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод», м.Київ, відповідача/2 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт права», м.Дніпропетровськ про стягнення 211 595,84 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євротрансоіл», м.Маріуполь Донецької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт права», м.Дніпропетровськ про стягнення 33 889,89 грн. первісний позов було задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Кривоозерський олійний завод» м.Київ на користь ТОВ «Торговий дім «Євротрансоіл», м.Маріуполь 164 528,00 грн. суми передплати, 3290 грн. судового збору; в решті позову відмовлено, в позові до ТОВ «Експерт Права» - відмовлено; в задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі (а.с.228-231, т.1).

Рішення господарського суду Дніпропетровської області в частині задоволення первісного позову мотивовано фактом неналежного виконання відповідачем/1 своїх договірних зобов'язань по повній та своєчасній поставці товару, в частині відмови в первісному позові - зміною сторонами строків передоплати та неузгодженням нових строків, в зв`язку з чим вимоги щодо стягнення неустойки є неправомірними, в частині відмови в позові до відповідача/2 - відсутністю правових підстав для задоволення позову, враховуючи обсяги відповідальності ТОВ «Експерт Права»; в частині відмови в зустрічному позові - недоведеністю позивачем складу правопорушення щодо стягнення збитків; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.193, 224, 225, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 530, 538, 670, 693, 1166 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач/1 - ТОВ «Кривоозерський олійний завод» м.Київ, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, зокрема:

- господарським судом при винесенні рішення не було взято до уваги, що товар відповідно до правил Інкотермс-2010 мав поставлятися на умовах FCA, тобто, з повідомленням покупцем продавцеві найменування перевізника чи іншої особи, визначеної покупцем для здійснення перевезення товару протягом достатнього терміну для поставки товару до зазначеного пункту; поставка товару за спірним договором здійснювалась на підставі заявок «покупця» (позивача), проте, останнім не надано до матеріалів справи доказів звернення до відповідача-1 щодо повідомлення про найменування перевізника для здійснення перевезення залишку товару в кількості 29,12 тон, а також не надано доказів відмови відповідача-1 в поставці такого залишку;

- крім того, на думку скаржника, позивач взагалі порушив умови договору, відмовившись від нього в односторонньому порядку, оскільки жодних зауважень щодо виконання заявок «покупця» по кількості товару, зокрема 26, 27 травня позивачем заявлено не було, а через два місяці позивач звернувся до відповідача-1 з необґрунтованою претензією, повідомивши про відмову від виконання умов договору, повернення суми передоплати за товар, який позивач відмовився отримати;

- в зв`язку з відмовою позивача отримати товар, господарським судом, на думку скаржника, безпідставно відмовлено в зустрічному позові, оскільки відповідачем-1 надано докази понесених збитків.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, зазначаючи, що умови договору з боку позивача були виконані в повному обсязі, а відповідач-1, в свою чергу, не завантажив оплачений товар в розмірі 29,12 тон в одну машину, нового строку поставки не повідомив позивачу, суму передплати за непоставлений товар не повернув; докази скаржника щодо утилізації продукції є неналежними, оскільки ТОВ «Кривоозерський комбікормовий завод», яким видано посвідчення про якість, здійснює переробку давальницької сировини ТОВ «Кривоозерський олійний завод» (відповідача-1, скаржника); також скаржником не надано до матеріалів справи доказів утилізації зіпсованої макухи соняшникової.

Відповідач/2 - ТОВ «Експерт Права» не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченому ст.96 ГПК України, як не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст.22 ГПК України; про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази (а.с.53-55, т.2).

Скаржник в судове засідання 09.02.2016р., про яке був попереджений під розпис у судовому засіданні 21.01.2016р., не з`явився, будь-яких клопотань до апеляційного господарського суду не подавав. Враховуючи, що скаржника було належним чином сповіщено про час та місце розгляду справи, його представник висловив свою правову позицію в судовому засіданні 21.01.2016р., матеріалів справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, то колегія суддів вирішила розглянути апеляційну скаргу в цьому судовому засіданні (ст.ст.75, 99 ГПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників сторін в судових засіданнях 21.01.2016р., 09.02.2016р., перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євротрансоіл» («покупець» за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод» («постачальник» за договором, відповідач-1 по справі, скаржник) був укладений договір поставки № 150515/М1, відповідно до умов якого «постачальник» зобов'язався передати «покупцеві» макуху соняшникову в кількості та за ціною відповідно до умов даного договору, а «покупець» зобов`язався прийняти та оплатити зазначений товар (п.п.1.1 р.1 договору (а.с.13-15, т.1)).

Відповідно до п.2.1 р.2 договору кількість товару вказується у рахунках-фактурах і видаткових накладних, які є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктами 3.1-3.2 р.3 договору сторони домовились, що «постачальник» зобов'язується передати товар на умовах FCA на автотранспорт «покупця» за адресою: Миколаївська область, смт. Криве Озеро, вул. Куйбишева, 1; період поставки товару - з 15.05.2015 року до 22.05.2015 року; умови поставки визначаються й розуміються відповідно до Правил «Інкотермс-2010»; у випадку розбіжностей умов даного договору з Правилами «Інкотермс-2010» пріоритет мають умови договору.

Пунктами 4.1-4.3 р.4 договору передбачено, що загальна партія товару становить 850 (вісімсот п'ятдесят) тон +/- 10%; ціна за одиницю товару - 5 650,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 941,67 грн.; загальна сума цього договору складає 4 802 500,00 грн. +/- 10%, в т.ч. ПДВ 20% - 800416,67 грн. +/- 10%.

Відповідно до пункту 6.1 р.6 договору «покупець» здійснює 100% попередню оплату товару після виставлення рахунку-фактури, але не пізніше 22.05.2015 року.

Пунктом 7.4 р.7 договору сторонами встановлено, що за порушення термінів поставки товару «постачальник» зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,5% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення (відповідно до статей 230, 231 Господарського кодексу України) за умови виконання «покупцем» пунктів 6.1 та 3.1 договору.

Пунктом 9.1 р.9 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015 року, а в частині невиконаних зобов'язань - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

З метою забезпечення виконання відповідачем/1 - ТОВ «Кривоозерський олійний завод» умов договору, 15.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Євротрансоіл» м.Маріуполь Донецької області («кредитор» за договором, відповідач/1 по справі) та ТОВ «Експерт Права» м.Дніпропетровськ («поручитель» за договором, відповідач/2 по справі) був укладений договір поруки, відповідно до якого «поручитель» зобов'язався частково відповідати перед «кредитором» за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод» («боржник») зобов'язань за договором поставки № 150515/М1 від 15.05.2015 року, укладеним між «кредитором» та «боржником» (основний договір) (п.1.1 р.1 договору поруки (а.с.26, т.1)).

Пунктом 3.1 р.3 договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає:

- зобов'язання здійснювати поставку за основним договором (основне зобов'язання);

- зобов'язання відшкодовувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов'язання (зобов'язання з відшкодування шкоди);

- зобов'язання сплатити кредитору неустойку за порушення основного зобов'язання боржником (зобов'язання зі сплати неустойки).

Згідно з п.3.2 р.3 договору поруки відповідальність «поручителя» перед «кредитором» у випадках, передбачених пунктом 3.1. договору, обмежується сплатою «поручителем» «кредитору» грошових коштів у сумі 1 000,00 грн.

Пунктом 7.1 р.7 договору поруки встановлено, що він набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 року.

Докази визнання недійсними, розірвання, внесення будь-яких змін в встановленому законом порядку до договору поставки № 150515/М1 від 15.05.2015р., договору поруки № б/н від 15.05.2015р., відсутні в матеріалах справи, не надавались сторонами, зокрема, і скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

На виконання умов договору відповідачем-1 були виставлені рахунки-фактури на попередню оплату товару: № СФ-0000225 від 19.05.2015р.на суму 263968,00 грн., № СФ-0000226 від 19.05.2015р.на суму 250 860,00 грн., № СФ-0000227 від 20.05.2015р. на суму 259 900,00 грн., № СФ-0000228 від 20.05.2015р. на суму 257 979,00 грн., № СФ-0000229 від 20.05.2015р. на суму 273 121,00 грн., № СФ-0000231 від 22.05.2015р. на суму 1 271 250,00 грн., № СФ-0000232 від 25.05.2015р. на суму 2 225 422,00 грн., тобто, всього на загальну суму 4 802 500 грн., що було передбачено п.4.3 договору (а.с.16-22, т.1), які позивачем були оплачені повністю, що підтверджується платіжними дорученнями: № 621 від 21.05.2015р. на суму 1305828,00 грн., № 633 від 22.05.2015р. на суму 1 271 250,00 грн., № 640 від 26.05.2015р. на суму 2 225 422,00 грн., банківськими виписками відповідача-1 (а.с.23-25, 122-124, т.1). Тобто, позивачем була здійснена 100% передплата продукції на загальну суму 4 802 500,00 грн. за 850 тон товару (макухи соняшникової).

Згідно видаткових накладних: № РН-0000238 від 19.05.2015 року на суму 263968,00 грн., № РН-0000239 від 19.05.2015 року на суму 250 860,00 грн., №РН-0000241 від 20.05.2015 року на суму 259 900,00 грн., № РН-0000242 від 20.05.2015 року на суму 257979,00 грн., № РН-0000243 від 20.05.2015 року на суму 273 121,00 грн., № РН-0000252 від 25.05.2015 року на суму 1 271 250,00 грн., № РН-0000254 від 26.05.2015 року на суму 522173,00 грн., № РН-0000257 від 27.05.2015 року на суму 1 538 721,00 грн. відповідачем-1 позивачу був поставлений товар, всього у кількості 820,88 тон на загальну суму 4 637 972,00 грн. (а.с.193-200, т.1).

Кількість недопоставленого товару склала 29,12 тон (850 - 820,88 = 29,12) на суму 164528,00 грн. (4 802 500,00 - 4 637 972,00 = 164 528,00).

В зв`язку з поставкою не всієї, обумовленої договором, кількості продукції в строки, обумовлені договором з 15.05.2015р. по 22.05.2015р., 15.07.2015р. позивач звернувся до відповідача-1 з претензією, в якій, з посиланням на тривалість невиконання договірних відносин відповідачем-1, відмовився від подальшого виконання договору, вимагав повернення суми передплати в розмірі 164 528,00 грн. та сплати неустойки згідно з п.7.4 договору в сумі 41 954,64 грн. (а.с.27, т.1). Зазначена претензія направлена відповідачу-1 через відділення пошти, що підтверджується поштовим чеком (а.с.28, т.1). Докази, спростовуючи факт отримання цієї претензії відповідачем-1 відсутні, не надавались скаржником судам обох інстанцій відповідно до ст.33 ГПК України.

Невиконання відповідачем-1 зобов"язань по поставці товару в повному обсязі в строки, обумовлені договором, неповернення відповідачем-1 суми передплати, несплата неустойки стали підставою звернення позивача з позовом до господарського суду по відношенню відповідача-1, відповідача-2 (а.с.3-6, т.1). Зазначений позов ухвалою господарського суду від 17.08.2015р. було прийнято до розгляду та призначено на 09.09.2015р. (а.с.1, т.1)

В свою чергу, 08.09.2015р. відповідач-1 - ТОВ «Кривоозерський олійний завод» згідно зі ст.60 ГПК України, до початку розгляду справи по суті, подав до господарського суду зустрічну позовну заяву до ТОВ «Торговий дім «Євротрансоіл» про стягнення 33 889,89 грн. збитків (а.с.33-38, т.1).

При цьому зустрічну позовну заяву було обґрунтовано тим, що позивачем, якому було достовірно відомо про готовність товару, всупереч вимогам Правил Інкотермс-2010 не було надано транспорт під завантаження залишку товару - 29,12 тон, доказів протилежного позивачем не надано господарському суду, тобто, як зазначено в зустрічному позові, відповідачем-1 зі свого боку виконано умови договору - товар знаходився у місці призначення в період, визначений договором, проте, позивач жодних заявок на отримання товару не надсилав, як не надсилав жодних повідомлень про відмову від виконання обов`язків; претензію було надіслано відповідачу-1 після спливу двох місяців періоду поставки товару, отже, невиконання позивачем своїх договірних зобов`язань по вивезенню товару спричинили збитки відповідачу-1, оскільки товар зіпсувався, що підтверджено посвідченням про якість, а відповідач-1 мав сплатити грошові кошти за вивіз та утилізацію зіпсованого товару в розмірі 15 525,72 грн. та сплатити 18 364,17 грн. донарахованого ПДВ за списання зіпсованого товару (а.с.44-69, т.1).

Також у відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначив, що ним належним чином виконуються свої договірні зобов`язання, що підтверджується іншими договорами, укладеними з позивачем, виконаними належним чином (а.с.75-165, т.1).

Зазначену зустрічну позову заяву було прийнято ухвалою господарського суду від 09.09.2015р. для сумісного розгляду з первісною позовною заявою (а.с.179, т.1).

09.09.2015р. до господарського суду надійшли письмові пояснення відповідача-2 за первісним позовом - ТОВ «Експерт Права», в яких останній зазначив про обґрунтованість позовних вимог за первісним позовом, позов визнавав в межах суми 1000 грн., обумовленої договором поруки, просив розглянути справу за відсутності його представника (а.с.170, т.1).

28.10.2015р. господарським судом було прийнято судове рішення, яке і є предметом апеляційного оскарження (а.с.228-231, т.1).

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зазначена норма повністю кореспондується зі ст.265 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст.693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.693 ЦК України регламентовано, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно частин 1-3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом; боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення; якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно з ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Враховуючи, що відповідачем-1 рахунки на оплату були виставлені пізніше, ніж встановлено умовами договору, вони повністю та своєчасно оплачені позивачем, товару передано менше, ніж встановлено умовами договору, в зв`язку з простроченням відповідача-1 виконання зобов`язання втратило інтерес для позивача та він вимагав повернення частини передплати, то господарським судом обґрунтовано задоволено позов в частині стягнення 164 528 грн. неповернутої передплати. Крім того, господарським судом правомірно відмовлено в позові щодо стягнення неустойки, оскільки відповідачем-1 не було дотримано строків оформлення рахунків, а відповідно, строків передплати (п.6.1 договору), тому вимоги позивача щодо стягнення неустойки на підставі п.7.4 р.7 є необґрунтованими, оскільки умовою притягнення відповідача-1 до майнової відповідальності у виді пені за прострочення поставки згідно з п.7.4 договору є безумовне виконання "покупцем" п.п.6.1, 3.1 договору. Матеріалами справи не доведено, що у відповідності до п.6.1 договору позивач звертався до відповідача-1 в межах строків поставки, визначених договором, направляв автотранспорт для вивезення товару згідно з умовами FCA Правил Інкотермс-2010, отже, правові підстави стягнення неустойки у відповідності до п.7.4 р.7 договору відсутні в силу обов"язковості положень договору (ст.ст.525, 526, 627, 629 ЦК України). Враховуючи викладені обставини, а також обсяг відповідальності ТОВ «Експерт Права» за договором поруки від 15.05.2015р., господарським судом також обґрунтовано було відмовлено в позові до відповідача-2.

Щодо вимог за зустрічним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі статтею 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено; під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За частиною першою статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо) понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Згідно з частинами 1, 2 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків необхідною є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення - протиправної поведінки, розміру збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини; відсутність хоча б одного із цих елементів складу цивільного правопорушення виключає можливість притягнення до цивільно-правової відповідальності у формі збитків.

При цьому до об`єктивної сторони правопорушення віднесено: протиправну поведінку боржника, причинно-слідчий зв`язок між фактом невиконання обов`язків та спричиненими збитками, їх розміром. Суб`єктивна сторона цивільного правопорушення включає в себе вину боржника.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено отримання товару позивачем на меншу суму, ніж була передплачена, матеріалами справи не підтверджено жодним доказом, що в період строків поставки з 15.05.2015р. по 22.05.2015р., так і до 15.07.2015р. (відмови позивача від поставки) у місці призначення був в наявності залишок кількості товару, що передбачений договором, а з вини позивача не було надано для отримання цього товару достатньої кількості транспорту, також у справі відсутні докази повідомлення позивача відповідачем-1 про готовність для відвантаження залишку товару в кількості 29,12 тон. Отже, відповідачем-1 не доведено об`єктивну сторону складу цивільного правопорушення, зокрема, факту протиправної поведінки позивача, наявності причинно-слідчного зв`язку між такою поведінкою та заподіяними збитками, що унеможливлює притягнення до цивільно-правової відповідальності позивача у формі збитків та є наслідком відмови в задоволенні зустрічного позову.

Щодо доводів скаржника про неповідомлення позивачем відповідачу найменування перевізника, неподання заявки на залишок товару - 29,12 тон, то вони не приймаються колегією суддів, оскільки поданню заявки передує інформація про наявність такого товару у відповідача-1 в місці відвантаження, обумовленому договором, а таких доказів матеріали справи не містять.

Також, щодо доводів скаржника про неправомірну відмову в зустрічному позові, в зв`язку з підтвердженням його доказами понесених збитків, то колегія суддів ще зазначає наступне.

Оскільки позивачем претензія, в якій він відмовився від виконання зобов`язання, відповідачу-1 надіслана 15.07.2015 року, тобто, за місяць до кінцевого строку придатності макухи соняшникової, відповідачем-1 не здійснено жодних дій по зменшенню збитків (як-то, повідомлення позивача про необхідність розпорядження продукцією, можливої реалізації даного товару іншому контрагенту), жодного доказу вчинення таких дій відпоідачем-1 та неможливості продажу не надано, чим відповідач-1 фактично сприяв збільшенню розміру збитків в силу приписів ч.3, 4 ст.226 Господарського кодексу України.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовує вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з законом.

За цих обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні господарського суду від 28.10.2015р. відповідають вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, а доводи, наведені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами скасування або зміни постановленого судового рішення, правові підстави задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривоозерський олійний завод» м.Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.10.2015 року у справі № 904/7238/15 - залишити без змін.

Справу повернути до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.02.2016 року.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

Суддя Г.К. Дмитренко