ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.02.16р. Справа № 904/3267/15

За позовом первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 960 210,36 грн.

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.01.2016 року, юрист

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

У квітні 2015 року первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення 960 210,36 грн. заборгованості з відрахувань на оплату придбання путівок на санаторно-курортне лікування згідно зобов'язань власника по колективному договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно статті 10 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки, тоді як згідно пункту 6.1.5 укладеного між відповідачем та третьою особою колективного договору, власник зобовязаний перераховувати на розрахунковий рахунок профспілкового комітету підприємства щоквартально, але не пізніше 15-ти днів до початку кварталу, наступного за звітним, фінансові кошти з метою своєчасної проплати вартості путівок на санаторно-курортне лікування в межах виділених на це коштів, тоді як відповідач перераховував третій особі значно більше коштів, що на думку позивача ставить працівників, які належать до профспілки позивача у нерівне становище. Вказані обставини, на думку позивача, відбулись у звязку з безпідставним набуттям третьою особою грошових коштів, які мали бути перераховані позивачу, а тому мають бути витребувані у третьої особи як безпідставно отримані грошові кошти те перераховані позивачу, як це передбачено ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Соловйова А.Є.) від 30.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року у справі № 904/3267/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2015 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 року та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2015 року у справі № 904/3267/15 скасовані, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області. В постанові Вищого господарського суду України вказано, що при новому розгляді справи суду необхідно з'ясувати чи є за своєю правовою природою виниклий між сторонами спір колективним трудовим спором (конфліктом) та дати відповідь на питання: Чи може бути застосовано ст. 35 Господарського процесуального кодексу України щодо висновків викладених в ухвалі Дзержинського райсуду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2014 року у справі №210/2137/14-ц та ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року, щодо визначення підвідомчості даного спору, без врахування приписів спеціального законодавства (якщо виниклий спір є колективним трудовим спором (конфліктом)).

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 23.12.2015 року справу № 904/3267/15 (Вх. № 4-11004/15) передано на розгляд судді Бондарєву Е.М.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду.

11.01.2016 року до суду від третьої особи надійшли клопотання про розгляд справи за відсутністю представника первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" та припинення провадження у справі № 904/3267/15 оскільки спір у даній справі виник між роботодавцем і первинною профспілковою організацією, як представником трудового колективу цього роботодавця, з приводу виконання умов пункту 6.1.5 колективного договору. Оскільки Господарським процесуальним кодексом України не передбачено вирішення господарськими судами трудових спорів і існує спеціальний закон, який встановлює примирно-третейський порядок вирішення колективних трудових спорів, даний спір не є підвідомчим господарському суду.

26.01.2016 року на електрону пошту господарського суду Дніпропетровської області надійшли пояснення відповідача де останній вказує, що спір по справі № 904/3267/15 за своєю правовою природою є колективним трудовим спором (конфліктом). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови від 01.03.2013року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" визначив наступне: колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. До таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законам України під 03.03.1998 року № 137/98-ВР "Про порядок вирішення колективних трудових (конфліктів)". У зв'язку із цим безпосереднє вирішення в судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23 і 25 зазначеного закону, та у статтях 20, 42 Закону України від 15.09.1999 року № 1045-ХІV "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи. Таким чином, на думку відповідача, спір між сторонами у справі № 904/3267/15 є колективним трудовим спором, тобто спором непозовного проваджених, до якого повинен бути застосований примирно-третейський порядок вирішення, передбачений законом.

Крім того, відповідач зазначає, що твердження судів у справі № 210/2137/14-ц щодо визначення підвідомчості даного спору є нічим іншим, як оціночним судженням цих судів стосовно певних норм чинного законодавства України. Жодних юридичних фактів та обставин такі оціночні судження не встановлюють, а тому не підлягають застосуванню в якості преюдиції.

04.02.2016 року позивачем надані письмові пояснення де останній вказує, зміст позовної заяви та інших матеріалів справи переконливо свідчить про те, що предметом позову є стягнення з суб'єкта господарювання, як роботодавця, фінансових коштів, а підставою позову - невиконання відповідачем своїх зобов'язань по здійсненню таких відрахувань, передбачених ст. 250 КЗпП України та ст.ст. 10, 11 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", ст.ст. 5, 9 Закону України "Про колективні договори і угоди". Вказані нормативно встановлені зобов'язання випливають з положень ч. 3 ст. 3 Господарського кодексу України, оскільки їх виконання спрямоване на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов функціонування Профспілки, як негосподарюючого суб'єкта, що здійснюється за участю суб'єкта господарювання (відповідача0, та безперечно є господарчим забезпеченням діяльності позивача. У спірних правовідносинах між сторонами виник спір про право Профспілки на реалізацію господарчого забезпечення своєї діяльності як неприбуткової громадської організації. А відтак, суб'єктний склад сторін нашого господарського спору та характер спірних правовідносин відповідає вимогам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, тому, на думку позивача, даний спір відноситься до юрисдикції господарського суду. Отже, з урахуванням правової позиції Вищого господарського суду України у 2009 році та 2011 році, роз'яснень Національної служби посередництва і примирення у Дніпропетровській області від 02.02.2006 року, преюдиціальних рішень судів, безспірно вбачається, що спір про перерахування власником підприємства коштів профспілці на підставі умов колективного договору підвідомчий господарському суду. І за своєю суттю, спір, що виник між сторонами по справі, не є колективним трудовим спором, який вирішується в порядку, встановленому Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)", а є майново-господарським спором, який є юрисдикцією саме господарського суду. А тому, роз'яснення, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між сторонами по справі.

03.02.2016 року на електрону пошту суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника у судове засідання.

Відповідно до абз. 2 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Виходячи з вищенаведеного, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не обмежений колом представників щодо явки в судове засідання для належного представництва його інтересів.

Ухвалою господарського суду від 28.12.2015 року справа № 904/3267/15 прийнята до провадження та призначено розгляд справи в засіданні на 26.01.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 04.02.2016 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.11.1999 року статут Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів затверджений Зїздом Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів (за змінами, внесеними Другим зїздом від 26.11.2004 року), зареєстрований Міністерством юстиції України 19.01.2000 року за №1310 (а.с. 13 том 1).

Згідно виписки серії ААА №497032 від 14.07.2011 року первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - позивач) внесена до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 12 том 1).

02.01.2007 року між відкритим акціонерним товариством "Міттал Стіл Кривий Ріг", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг", (від імені та в інтересах власника) (далі - відповідач) та первиною організацію профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" (від імені та в інтересах трудового колективу відповідача) (далі - третя особа) був підписаний Колективний договір (далі - договір) на 2007-2008 роки, згідно пункту 1.2 якого трудовий колектив уповноважує виборні органи первинних профспілкових організацій профспілки металургів та гірничих України, незалежної профспілки гірничих України, Всеукраїнської профспілки робітників науки, виробництва та фінансів, представляти інтереси робітників при веденні перемов, укладенні та виконанні даного договору (а.с. 16-17 том 1).

Виконання зобовязань власника за даним договором покладається на адміністрацію підприємства (п. 1.4 Колективного договору).

Пунктом 1.5 Колективного договору передбачено, що власник зобовязується виконувати всі умови та положення, передбачені договором, здійснювати планування, управління та контроль виробничої діяльності підприємства, найм, підвищення кваліфікації робітників та спеціалістів.

Крім того, пунктом 6.1.5 Колективного договору передбачено, що власник зобовязується перераховувати на розрахунковий рахунок профспілкового комітету підприємства щоквартально, але не пізніше 15-ти днів до початку кварталу, наступного за звітним, фінансові кошти з метою своєчасної проплати вартості путівок на санаторно-курортне лікування в межах виділених на це коштів. Розподіл та реалізація путівок здійснюється профспілковим комітетом у відповідності з замовленнями цехових комітетів.

Згідно з розділом 10 Колективного договору, він вступає в силу з 01.01.2007 року та поширюється на всіх наявних в списковому складі робітників підприємства та діє до прийняття колективного договору на 2009 рік. Контроль за виконанням договору здійснюється вибірними органами первинних профспілкових організацій профспілок металургів та гірничих України, незалежної профспілки гірничих України, Всеукраїнської профспілки робітників науки, виробництва та фінансів з однієї сторони та службою глави адміністрації з кадрів та звязкам з суспільністю - з іншої сторони.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що грошові кошти, перераховані відповідачем третій особі розподілялись останньою не рівномірно та без перевірки відповідних розподілень самим відповідачем, у звязку з чим члени трудового колективу позивача не мали можливості оздоровлення в повному обсязі. Грошові кошти, на думку позивача, мали бути перераховані третьою особою позивачу в кількості значно більшій, ніж вони фактично були перераховані, а отже, з посиланням на статтю 1212 Цивільного кодексу України, позивач вказує на необхідність витребування відповідачем у третьої особи вказаних коштів, як безпідставно отриманих (оскільки, на думку позивача, вони мали бути перераховані саме йому) та їх перерахування первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", оскільки згідно статті 10 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки.

Таким чином, предметом спору є матеріально-правова вимога про стягнення грошових коштів 960 210,36 грн., як недорахованих коштів для придбання санаторно-курортних путівок згідно пункту 6.1.5 колективного договору за період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року включно.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі.

Статтею 2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" передбачено, що професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Згідно статті 10 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", усі профспілки рівні перед законом і мають рівні права щодо здійснення представництва та захисту прав і інтересів членів профспілки.

Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, навчальному закладі або об'єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб (ч. 2 ст. 11 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності").

Відповідно до статті 37 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Якщо на підприємстві, в установі або організації діє кілька первинних профспілкових організацій, представництво колективних інтересів працівників підприємства, установи або організації щодо укладання колективного договору здійснюється об'єднаним представницьким органом, який утворюється цими первинними профспілковими організаціями, за ініціативою будь-якої з них. У цьому випадку кожна профспілкова організація має визначитися щодо своїх конкретних зобов'язань за колективним договором та відповідальності за їх невиконання. Представницький орган утворюється на засадах пропорційного представництва. Первинна профспілкова організація, що відмовилася від участі в представницькому органі, позбавляється права представляти інтереси найманих працівників при підписанні колективного договору.

Пунктами 1, 6 частини 1 статті 38 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації укладає та контролює виконання колективного договору, звітує про його виконання на загальних зборах трудового колективу, звертається з вимогою до відповідних органів про притягнення до відповідальності посадових осіб за невиконання умов колективного договору та бере участь у вирішенні соціально-економічних питань, визначенні та затвердженні переліку і порядку надання працівникам соціальних пільг.

Відповідно до статей 17, 18 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1-3 Закону України "Про колективні договори і угоди" колективні угоди укладаються між профспілковою організацією та адміністрацією підприємства з метою регулювання виробничих, соціально-економічних і трудових відносин та узгодження інтересів трудящих, власників або уповноважених ними органів.

При цьому, частиною 2 ст. 7 Закону України "Про колективні договори і угоди" у колективному договорі встановлюються взаємні зобовязання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин. А відповідно до ст. 2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" встановлені Законом норми поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, та на роботодавців, організації роботодавців та їх об'єднання.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" колективний трудовий спір (конфлікт) це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо (у тому числі) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень (п. в, ст. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" сторонами колективного трудового спору (конфлікту) є на виробничому рівні - наймані працівники (окремі категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурних підрозділів або первинна профспілкова чи інша уповноважена найманими працівниками організація та роботодавець. За дорученням інтереси роботодавця у колективному трудовому спорі (конфлікті) може представляти інша особа, організація роботодавців, об'єднання організацій роботодавців.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" встановлено, що до приведення законодавства у відповідність із Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)" закони та інші нормативно-правові акти застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Як зазначено вище, обґрунтуванням позовних вимог позивача (який має статус первинної профспілкової організації) предявлених до відповідача, якій є власником (роботодавцем) - є невиконання ним, умов договору.

Статтею 16 Кодексу законів про працю України передбачено, що умови колективного договору, які порівняно з чинним законодавством і угодами погіршують становище працівників, є недійсними. Колективні трудові спори, на відміну від індивідуальних, - це спори непозовного провадження між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. До таких спорів застосовується примирно-третейський порядок вирішення, правовий механізм якого визначено Законом України від 03 березня 1998 року N 137/98-ВР "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)". У зв'язку із цим безпосереднє вирішення в судовому порядку колективних трудових спорів законодавством не передбачено, крім випадків, зазначених у статтях 23 і 25 зазначеного Закону, та у статтях 20, 42 Закону України від 15 вересня 1999 року N 1045-XIV "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Оскільки ці вимоги спрямовані на захист трудових прав працівників, виникають із трудових правовідносин, то вони підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, незалежно від того, що сторонами у справі є юридичні особи (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ").

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілки, їх об'єднання здійснюють контроль за виконанням колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об'єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об'єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду.

Аналогічна норма міститься в ст. 19 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

За змістом позовних вимог первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" звернулася до суду за вирішенням спору про порушення роботодавцем умов колективного договору, вирішення в судовому порядку якого передбачено ч. 5 ст. 20 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності".

Ураховуючи наведене, позовні вимоги заявлені з метою захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки, а спірні правовідносини врегульовані Кодексом законів про працю України, Законом України "Про колективні договори і угоди", Законом України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", а отже спірні правовідносини не мають ознак господарського характеру, у звязку з чим спір не підлягає вирішенню в господарських судах.

До матеріалів справи залучена копія ухвали Дзержинського райсуду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2014 року у справі № 210/2137/14-ц (а.с. 31, 32, том 1), яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.11.2014 року (а.с. 33, 34, том 1), згідно якої провадження по цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва і фінансів Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гріничодобувної промисловості України Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Криви Ріг" та публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про повернення фінансових коштів було закрито та розяснено, що вказаний спір є юрисдикцією господарського суду.

Як вбачається з зазначеної вище ухвали Дзержинського райсуду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд прийшов до висновку про те, що вказана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в загальному місцевому суді, оскільки предметом спору є матеріально-правова вимога, а саме повернення фінансових коштів на придбання санаторно-курортних путівок, що у відповідності до приписів ст. 35 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" (далі Закон) для профспілки є виключно господарською діяльністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як роз'яснено в абзаці 4 п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Отже, преюдиційні факти слід відрізняти від оціночного судження щодо правових наслідків наявності певних обставин.

Твердження судів у справі № 210/2137/14-ц щодо визначення підвідомчості даного спору є нічим іншим, як оціночним судженням цих судів стосовно певних норм чинного законодавства України.

Таким чином, позивач помилково ототожнює факти в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України та оціночні судження (висновки) Дзержинського райсуду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 210/2137/14-ц.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (частина друга статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною третьою статті 80 Господарського процесуального кодексу України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачені підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За таких обставин за наявності відповідного клопотання позивач має право на повернення сплаченого судового збору за платіжними дорученнями, оригінал яких знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 904/3267/15 за позовом первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: первинна організація профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення 960 210,36 грн. - припинити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення господарським судом та може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_2