ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.02.16р. Справа № 904/10363/15

За позовом Приватного підприємства "Трансагро-збут", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення 48508,19 грн за договорами про закупівлю товарів від 03.03.2015 № 133/13 та № 134/13

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: юрисконсульт І категорії ОСОБА_1, довіреність № 18/904 від 03.02.2015.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Трансагро-збут" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відповідач) з вимогою про стягнення 48 508, 19 грн заборгованості за поставлені овочі за договорами поставки від 02.03.2015 № 133/13 та від 03.03.2015 № 133/14.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву з 22.12.2015 до 25.01.2016.

01.02.2016 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, у якому він позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому просить суд відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду від 01.02.2016 продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 16.02.2016 включно.

Представник позивача до судового засідання не з'явився.

Відповідач у судовому засіданні підтримав раніше наданий відзив.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 між приватним підприємством "Трансагро-збут" (далі - постачальник, позивач) та ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", (далі - покупець, відповідач), було укладено договір про закупівлю товарів №133/13 та 03.03.2015 між тими ж сторонами договір про закупівлю товарів №134/13.

Відповідно до п. 1.1. цих договорів, постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, вказаний у договорі, а покупець зобов'язується прийняти та своєчасно оплатити такий товар.

Відповідно до п.1.2 договору №113/13 постачальник зобов'язується поставити коренеплоди та бульби їстівні з високим умістом крохмалю та інуліну (картоплю) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору.

Пункт 1.2 договору № 134/13 передбачає поставку овочів коренеплідних (моркву, цибулю, буряк) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.2. вищезазначених договорів про закупівлю товарів, оплата за отриманий товар здійснюється покупцем по факту його поставки з відстрочкою платежу не менше 15-ти банківських днів.

На виконання умов обох договорів за період з березня 2015 року по серпень 2015 року позивачем було поставлено товар, а саме:

- за договором №133/13 відповідачу був поставлений товар на загальну суму 135 030, 49 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними, скріпленими підписами та печатками сторін;

- за договором №134/13 відповідачу був поставлений товар на загальну суму 230 678, 11 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними, скріпленими підписами та печатками сторін.

Отже, загальна сума поставленого позивачем відповідачу товару, відповідно до умов договорів про закупівлю товарів №133/13 від 02.03.2015, №134/13 від 03.03.2015 становить 213 405,17 грн

Відповідач в порушення умов договору здійснив оплату послуг за поставлений товар лише частково на суму 164 896, 98 грн, внаслідок чого за ним станом на 13.11.2015 виникла заборгованість в сумі 48 508, 19 грн, що підтверджується також актом звіряння взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем.

Неналежне виконання відповідачем свого зобов'язання за двома договорами щодо оплати поставленого товару і стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Звертаючись до суду з позовною заявою позивач заявив до стягнення 48 508, 19 грн основного боргу за невиконання грошового зобов'язання за договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання.

Факт поставки позивачем товару відповідачу підтверджений матеріалами справи та відповідачем не оспорений.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач в обумовлений договором строк заборгованість за поставлений товар в сумі 48 508, 19 грн не оплатив, тобто в даному випадку має місце неналежне виконання зобов'язань за вказаним договором відповідачем.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що позивач належним чином довів наявність вини відповідача у невиконанні свого обовязку щодо оплати поставленого товару, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 ЦК України).

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК України) України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме основний борг у сумі 48 508, 19 грн.

Витрати по сплаті судового збору згідно ст.ст.44 та 49 ГПК України покладаються на відповідача у сумі 1218,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ідентифікаційний код 14309787) на користь Приватного підприємства "Трансагро-збут" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 2А, ідентифікаційний код 36607970) основний борг у сумі 48 508, 19 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 218, 00 грн, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 17.02.2016.

Суддя В.Д. Воронько