ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016р. Справа№ 914/4450/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова, м. Львів

про стягнення 3 863, 02 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 - представник

Зміст ст. 22 ГПК України представнику відповідача розяснено.

Розглядається справа за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про стягнення 3 863, 02 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.01.2016 року.

В судовому засіданні оголошувалася перерва.

Представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні, документально та нормативно обґрунтованого відзиву на позовну заяву суду не надав.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося в господарський суд з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про стягнення 3 863, 02 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 28.01.2013 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі - позивач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Львова (надалі - відповідач) укладено договір купівлі-продажу № 13/3513-ТЕ-21 (надалі договір), відповідно до умов якого позивач зобовязується передати у власність відповідача у 2013 р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача протягом січня-березня 2013 р. природній газ у обсязі 178, 791 тис. м3 на загальну суму 234 073, 17 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 р. (за січень 2013 р.), від 28.02.2013 р. (за лютий 2013 р.) та від 31.03.2013 р. (за березень 2013 р.).

Згідно п. 6.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий газу здійснюється відповідачем до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Незважаючи на виконання позивачем своїх зобовязань щодо поставки газу, відповідач свої зобовязання щодо оплати за природний газ виконав із значним порушенням встановленого договором строку.

Таким чином, за порушення строків виконання грошових зобовязань, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 3 863, 02 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до висновків про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних мотивів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що 28.01.2013 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 13/3513-ТЕ-21, відповідно до умов якого позивач зобовязався передати у власність відповідача у 2013 р. природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобовязався прийняти та оплатити цей природний газ.

На виконання умов договору позивач передав у власність відповідача протягом січня-березня 2013 р. природній газ у обсязі 178, 791 тис. м3 на загальну суму 234 073, 17 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2013 р. (за січень 2013 р.), від 28.02.2013 р. (за лютий 2013 р.) та від 31.03.2013 р. (за березень 2013 р.).

Однак відповідачем було допущене порушення умов договору щодо своєчасної оплати коштів за отриманий природний газ, а саме прострочено терміни оплати.

В п. 7.1 договору, сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов»язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України, а також цим договором.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем зобов»язань щодо оплати поставленого природного газу, нараховано останньому 3% річних в розмірі 3 863, 02 грн., розрахунок яких, на думку суду, проведено вірно.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтвердженні матеріалами справи, а відтак підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір покладається на відповідача повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (79016, м. Львів, вул. Шевченка, 3А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) суму в розмірі 5 081, 02 грн., з них:

- 3 863, 02 грн. - 3% річних;

- 1 218, 00 грн. - судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 11.02.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.