КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа№ 04/417

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

стягувача: ОСОБА_2 - довіреність б/н від 18.08.2014;

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

ВДВС Шполянського районного управління юстиції Черкаської області: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 20.11.2015

у справі № 04/417 (головуючий суддя Пащенко А.Д.)

по скарзі ТОВ "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції при виконанні рішення суду у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез"

до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

про стягнення 39803 грн. 63 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20.11.2015 у справі № 04/417 скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" від 25.03.2015 на бездіяльність відділу ДВС Шполянського районного управління юстиції у виконавчому провадженні № 44150198 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 05 березня 2009 року у справі № 04/417 задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції виконавчому провадженні № 44150198 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 23 березня 2009 року у справі № 04/417. Зобов'язано відділ державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області примусово виконати наказ Господарського суду Черкаської області від 23 березня 2009 року у справі № 04/417.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Відділ Державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.11.2015 в частині часткового задоволення скарги та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі не висвітлив факт направлення та отримання повістки боржником у виконавчому провадженні, не вказав в чому полягає незаконна бездіяльність органу ДВС та які дії суд зобов'язує його вчинити, не надав належну оцінку п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, щодо неотримання інформації про наявність у боржника земельної ділянки і не направлення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду, а також вказав, що згідно з відомостями у ЄДР фізична особа-підприємець ОСОБА_3 знаходиться в стані "припинено", тобто відсутній суб'єкт, який був стороною у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 08.02.2016.

28.01.2016 від стягувача - ТОВ "Компанія "НОТАПС" надійшов лист про залучення судової практики на підтвердження законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

29.01.2016 від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу ДВС у зв'язку із відсутністю фінансування на відрядження, а також надання оцінки відомостям ЄДР щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , згідно яких він знаходиться в стані "припинено".

Відповідно до Протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.02.2016 р., у зв'язку із перебуванням судді Зубець Л.П. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 04/417 колегію суддів у складі головуючого судді: Зеленіна В.О., суддів: Синиці О.Ф., Шевченка Е.О.

08.02.2016 боржник явку представника у судове засідання не забезпечив, не повідомивши про причини, хоча був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання в порядку, встановленому ст.ст. 64, 87 ГПК України.

З метою не порушення та не обмеження скаржника у здійсненні прав, передбачених п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 N 475/97-ВР), та строків розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, встановлених ч. 2 ст.102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим, відповідно до ст. 75 ГПК України, здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами, без участі представників боржника та органу ДВС.

08.02.2016 в судовому засіданні представник стягувача заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.03.2009 у справі № 04/417 було частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" та стягнуто з відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 25943,83 грн. основного боргу, 10853,83 грн. штрафу, 1146,25 грн. втрат від інфляції, 185,54 грн. річних, 381,29 грн. витрат по держмиту та 113,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На примусове виконання вказаного рішення 23.03.2009 було видано наказ, який надіслано позивачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез".

14.04.2009 відкрито виконавче провадження ВП № 12343354 з виконання вказаного наказу суду та 10.12.2009 це виконавче провадження було закінчене у зв'язку з відсутністю у боржника майна для опису й арешту.

22.12.2009 відкрито виконавче провадження ВП № 16711079, яке 22.07.2010 було закінчене у зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_3 проживає в м. Шпола і ця територія підпорядкована ВДВС Шполянського РУЮ.

04.08.2010 було відкрито виконавче провадження № ВП 20644959, в межах виконання якого було частково стягнуто суму заборгованості і перераховано на користь позивача в розмірі 2252,16 грн. Постановою від 16.04.2013 ВП № 20644959 з примусового виконання наказу від 23.09.2009 було закінчене у зв'язку з тим, що виконавчі дії повинні вчинятись на території, підпорядкованій ВДВС Ватутінського РУЮ.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.03.2014 видано позивачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" дублікат наказу від 23.03.2009 у справі № 04/417.

25.03.2014 державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві за заявою позивача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42655974 з виконання наказу № 04/417 від 23.03.2009.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.05.2014 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" та замінено стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація Агросинтез" у справі № 04/417 з виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 05.03.2009 та наказу суду від 23.03.2009 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС".

04.06.2014 старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції повернуто наказ суду стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв'язку з тим, що розшукати боржника та належне йому майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявилось можливим.

23.07.2014 старшим державним виконавцем відділу ДВС Шполянського районного управління юстиції за заявою стягувача - ТОВ "Компанія "НОТАПС" було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44150198 з виконання наказу № 04/417 виданого 23.03.2009.

У зв'язку з тим, що станом на березень 2015 року рішення суду у даній справі не виконане, стягувач - ТОВ "Компанія "НОТАПС" звернувся до Господарського суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність ВДВС Шполянського РУЮ Черкаської області у виконавчому провадженні № 44150198 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 у справі № 04/417 та просив визнати незаконною та протиправною бездіяльність ВДВС Шполянського районного управління юстиції, оскільки державний виконавець не виконав всі передбачені законодавством заходи для примусового виконання рішення суду, зокрема, не виконав дії в кількості 24 найменування за наведеним у скарзі переліком, а також просить зобов'язати орган ДВС негайно приступити до виконання наказу суду і примусово виконати його.

Натомість орган ДВС повністю заперечував доводи скаржника та стверджував, що державним виконавцем виконані всі можливі дії для виявлення коштів чи майна боржника, а рішення суду не виконане лише у зв'язку з відсутністю в боржника майн та коштів, на які можливо звернути стягнення для примусового виконання наказу господарського суду в даній справі.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.05.2015, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015, у задоволенні вимог скарги ТОВ "Компанія "Нотапс" на бездіяльність ВДВС Шполянського РУЮ Черкаської області відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.10.2015 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015 та ухвалу господарського суду Черкаської області від 25.05.2015, скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" у справі № 04/417 на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області у виконавчому провадженні № 44150198 щодо примусового виконання наказу господарського суду Черкаської області від 23.03.2009 у справі № 04/417 направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

При цьому Вищий господарський суд України зазначив, що відмова в задоволенні скарги вмотивована посиланням на дотримання органом ДВС вимог закону та недоведеність стягувачем доводів скарги, проте будь-яким чином не обґрунтована інакше, ніж посиланням на погодження із запереченнями на скаргу органу ДВС. При цьому, в порушення ст.43 ГПК України, суди не оцінили наданих стягувачем на час звернення із скаргою доказів невиконання судового рішення, які можуть підтверджувати факт бездіяльності, за умови непідтвердження органом ДВС вчинення усіх необхідних виконавчих дій, внаслідок яких стало можливе лише часткове стягнення коштів на користь стягувача; не встановлено які докази надані виконавчою службою на підтвердження тієї обставини, що повне виконання наказу суду на виконання рішення неможливе внаслідок відсутності у боржника коштів і майна, на яке можливо звернути стягнення.

При новому розгляді скарги, задовольняючи її частково, суд першої інстанції виконав вказівки, які містяться у постанові Вищого господарського суду України, та виходив з того, що органом Державної виконавчої служби не вжито всіх передбачених законом заходів для примусового виконання рішення.

Так, місцевим господарським судом було вірно встановлено, що стягувач у клопотанні від 20 жовтня 2014 року № 20-1/10 звернувся до відділу ДВС із проханням вжити, проте не обмежуючись ними, виконавчі дії, котрі наведені у прохальній частині даного клопотання, в кількості 24 найменування та вчинити інші дії, направлені на виконання наказу суду, і про результати розгляду цього клопотання просив повідомити його до 20.11.2014. Проте, орган ДВС передбачених законом заходів, про вжиття яких вказав стягувач у клопотанні від 20.10.2014, не вжив, жодних пояснень по суті клопотання стягувачу не надано.

В процесі розгляду скарги у суді першої інстанції представник відділу ДВС навела перелік дій, які були виконані державним виконавцем для примусового виконання рішення суду у даній справі з моменту відкриття виконавчого провадження №44150198. Зокрема, державним виконавцем щодо боржника вживалися заходи для виявлення належного боржнику майна і коштів, зокрема, здійснено виклик боржника, який останнім проігноровано; надіслані запити через державні реєстри до ПФУ та ДПС щодо ведення боржником підприємницької діяльності, щодо обліку боржника в органах ПФУ, його місця роботи, та на ці запити отримані негативні відповіді; надіслані запити щодо наявності у боржника автотранспорту, сільськогосподарської техніки, отримані також негативні відповіді. На запит щодо наявності у боржника земельної ділянки відповідь не отримана. Інформація щодо знаходження належної боржнику квартири в іпотеці банку отримана після подання скаржником даної скарги.

Проте, як вірно встановлено місцевим господарським судом, відділом ДВС не вчинено значну кількість можливих дій для виявлення належних боржнику коштів та майна для примусового виконання рішення суду, зокрема, таких, що належать боржнику, але знаходяться у інших осіб, та всіх інших дій, що названі у клопотанні скаржника від 23.10.2014 на адресу відділу ДВС та у даній скарзі, не виявлено місцезнаходження боржника, не вжито заходів до тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та/чи притягнення його до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду тощо. В пункті 7.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень вказано, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, а також його місце роботи державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Однак державною виконавчою службою не вказано, чи звертався державний виконавець до суду з таким поданням та який результат такого звернення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець не реалізував повністю надані йому права, не застосував усі можливі, передбачені законом, заходи для досягнення необхідного позитивного результату - виконання наказу господарського суду у справі № 04/417, виданого 23.03.2009, тому висновок відділу ДВС про відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, є передчасним. Висновок щодо безрезультатності заходів щодо розшуку такого майна та/або неможливості встановити місцезнаходження боржника, буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі, передбачені законом заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Тому господарський суд Черкаської області дійшов ґрунтовного висновку, що скарга ТОВ "Компанія "НОТАПС" підлягає до часткового задоволення, оскільки після відкриття виконавчого провадження 23.07.2014 державний виконавець Шполянського відділу ДВС приступив до виконання наказу господарського суду та протягом липня 2014 року вчиняв виконавчі дії, тому вимога у скарзі про зобов'язання відділу ДВС негайно приступити до примусового виконання наказу задоволенню не підлягає. Бездіяльність органу державної виконавчої служби визнається незаконною. Вимога скаржника про зобов'язання відділу ДВС примусово виконати наказ суду від 23.03.2009 у даній справі є обгрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Своєчасне й повне виконання постановлених судових рішень є гарантією ефективності правосуддя.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно зі ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому згідно ч.2 ст.30 зазначеного Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 04.11.50; ратифікована Законом України від 17.07.97 N 475/97-ВР) (далі - Конвенція), Закону України "Про державну виконавчу службу", Цивільного процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Статтею 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (див. рішення у справі "Трихліб проти України", заява N 58312/00, пп. 25 - 32, від 20 вересня 2005 року, у справі "Іммобіліаре Саффі проти Італії", заява N 22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п. 66).

В рішенні у справі "Анацький проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що з огляду на невиконання рішення з грудня 2002 року, приблизно два роки та одинадцять місяців, та неспроможність здійснити необхідні заходи для виконання рішення на користь заявника державні органи позбавили п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Протоколу N 1 їх практичного змісту. Таким чином, у цій справі п. 1 статті 6 Конвенції та стаття 1 Протоколу N1 були порушені. ("Анацький проти України", N 10558/03, пп. 22 - 23, рішення від 13 грудня 2005 року).

Отже, внаслідок тривалого невиконання рішення господарського суду Черкаської області від 05.03.2009 у справі №04/417 органами державної виконавчої служби, порушуються права стягувача у виконавчому провадженні та вимоги ст. 124 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Конвенції, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції, що може призвести до завдання збитків державі.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апелянта про неповідомлення боржника про дату та час судового засідання спростовуються матеріалами справи, якими підтверджується, що ухвали суду направлялись на адресу реєстрації боржника та повернуті поштою з довідкою "За закінченням терміну зберігання". При цьому, згідно ст. 64 ГПК України, у разі відсутності сторін за адресою державної реєстрації, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Щодо посилань апелянта на припинення відповідачем підприємницької діяльності, то вказані обставини не впливають на можливість виконання рішення суду, при цьому у суду немає правових підстав для застосування при цьому положень статті 25 ГПК та залучення до участі у справі як правонаступника фізичної особи - підприємця тієї ж таки фізичної особи, оскільки правонаступництво передбачає перехід прав та обов'язків від одного суб'єкта до іншого, а не зміну правового статусу однієї й тієї ж самої особи.

Інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Черкаської області від 20.11.2015 у справі №04/417 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відділу Державної виконавчої служби Шполянського районного управління юстиції Черкаської області - без задоволення.

2. Матеріали справи № 04/417 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко