РІШЕННЯ

08 лютого 2016 року Справа № 913/1207/15

Провадження №3/913/1207/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Комунального підприємства «Житлосервіс «Злагода», м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 23 251 грн. 32 коп.

суддя Секірський А.В.

секретар судового засідання Краєвська К.П.,

у засіданні брали участь:

від позивача - не прибув;

від відповідача - не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач) заявлено вимогу про стягнення з Комунального підприємства «Житлосервіс «Злагода» (далі - відповідач) заборгованості в розмірі 13204,00 грн., 3% річних - 1156,88 грн. та інфляційних витрат - 9916,20 грн. за договором б/н від 17.05.2012.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно договору підряду б/н від 07.05.2012 позивач своєчасно та в повному обсязі виконав роботи, а відповідач не розрахувався за виконані роботи у зв'язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення заборгованість в розмірі 13204,00 грн. Крім того, за порушення строків оплати виконаних робіт позивачем нараховано та заявлено до стягнення: інфляційні нарахування у сумі 9916,20 грн. та 3% річних у сумі 1156,88 грн.

Позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог від 24.01.2016 б/н, в якій він просить стягнути з відповідача заборгованість за договором підряду від 07.05.2012 № б/н в сумі 23251,32 грн., з яких основний борг - 12410,00 грн., 3% річних - 1087,32 грн., інфляційні втрати - 9754,00 грн.

Вказана заява позивача прийнята судом до розгляду.

Представник позивача в судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Від відповідача надійшли заперечення та доповнення до них, в яких відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог оскільки роботи виконані неякісно та просить розглянути справу без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач) та Комунальним підприємством «Житлосервіс «Злагода» (далі - відповідач) 07.05.2012 було укладено договір підряду б/н (далі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 Договору позивач зобов'язується виконати роботи по поточному ремонту під'їзду АДРЕСА_1

Згідно з п. 5.1 Договору остаточний розрахунок між сторонами проводиться на протязі 10-ти банківських днів після підписання акту виконаних робіт форми КБ-2в належно оформленої.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість робіт становить 13204 грн. 00 коп.

Так, виконання позивачем своїх обов'язків за договором підтверджується підписаним актом виконаних робіт за грудень 2012 року від 27.12.2012 (а.с. 9-12).

Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань по договору за ним утворився борг.

Згідно із актом звірення розрахунків від 28.12.2015 борг за виконані роботи складає 12410 грн. 00 коп. (а.с. 70)

В порушення умов Договору відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо оплати робіт, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 12410,00 грн., за стягненням якої позивач звернувся до суду.

Також позивач у зв'язку з порушенням строків оплати просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 07.01.2013 по 08.12.2015 у сумі 1087,32 грн. та інфляційні втрати за період з січня 2013 року по листопад 2015 року у сумі 9754,00 грн., що підтверджено відповідним розрахунком наявним у матеріалах справи.

Оцінивши всі обставини справи, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (ч.1 ст.853 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст. 882 ЦК України, передача робіт підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами Договору позивач виконав роботи на загальну суму 12410,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельник робіт за грудень 2012 року від 27.12.2012 та актом звіряння розрахунків від 28.12.2015.

Згідно ч.1 ст.854 ЦК України та ч.5 ст.321 ГК України, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк.

Відповідачем доводи позивача не спростовано, належних доказів виконання зобов'язань, на підставі яких заявлено позовні вимоги не надано.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення основного боргу в сумі 12410 грн. 00 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Твердження відповідача, що зобов'язання по сплаті робіт не настало, оскільки вони виконані неякісно, судом відхиляється оскільки, відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 27.12.2012 роботи по поточному ремонту під'їзду АДРЕСА_1, позивачем виконані. Відповідач мав можливість відмовитись від підписання акту приймання виконаних робіт, склавши дефектні акти на неякісні роботи. Але цього зроблено не було. Акти про неякісні роботи від 07.12.2015 та 25.12.2012 складені відповідачем одноособово та після підписання акту приймання виконаних робіт.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання зобов'язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1087,32 грн. та інфляційні втрати у сумі 9754,00 грн.

Перевіривши розрахунок заявлених 3% річних в сумі 1087,32 грн. суд дійшов висновку, що позивачем 3% річних нараховані вірно та є обґрунтовано заявленими, що підтверджено відповідним розрахунком позивача наявним в матеріалах справи.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат суд встановив наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов'язання до стягнення з відповідача підлягають інфляційні витрати в за період з лютого 2013 року по листопад 2015 року у сумі 9709,04 грн.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню частково з віднесенням на відповідача судових витрат у справі пропорційно задоволеним вимогам на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 44, 49, статями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Житлосервіс «Злагода», 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, пр. Гвардійський, б. 34, код 32830858, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, борг в сумі 12410 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 1087 грн. 32 коп. та інфляційні втрати в сумі 9709 грн. 04 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1215 грн. 64 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2016

Суддя А.В. Секірський