РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/3725/14

За позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави

до 1. Київської міської ради;

2. Обслуговуючого житлового кооперативу «Харчомашовець»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація»

4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Тестбуд»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2. Головне управління Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві

3. Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві

про визнання недійсними рішення, державних актів на право власності на землю та визнання відсутності прав, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Ісар Є.С. (службове посвідчення №035952 від 05.10.2015р.);

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: не з'явились;

від відповідача-3: не з'явились;

від відповідача-4: Іщенко Г. М. (представник за довіреністю від 21.07.2015р.)

від третьої особи-1: Трохлюк А.М. (представник за довіреністю №05703-14005 від 04.08.2015р.)

від третьої особи-2: не з'явились;

від третьої особи-3: не з'явились.

Обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернувся Заступник Генерального прокурора України (надалі також - прокурор, позивач) в інтересах держави до Київської міської ради (надалі також - відповідач-1), Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» (надалі також - відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» (надалі також - відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕСТБУД» (надалі також - відповідач-4) з позовною заявою про:

- визнання недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190 «Про передачу земельних ділянок Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» для житлової забудови на АДРЕСА_1»;

- визнання недійсними виданих Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, зареєстрованих 08.01.2008р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00199 та №07-8-00200;

- визнання недійсними виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, зареєстрованих 30.10.2008р. і 09.07.2009р. відповідно Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00261 та №07-8-00301;

- визнання недійсним виданого Товариству з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрованого 08.09.2010р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00389;

- визнання відсутності у Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: 1) АДРЕСА_1 площею 55,9336 га, кадастровий номер НОМЕР_6, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 103 449 025,40 грн.; 2) АДРЕСА_1 площею 28, 3789 га, кадастровий номер НОМЕР_7, вартістю за нормативною грошовою оцінкою 63 505 863,31 грн.

Позовні вимоги в справі обґрунтовані тим, що рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190 «Про передачу земельних ділянок обслуговуючому кооперативу житловому кооперативу «Харчомашовець» для житлової забудови на АДРЕСА_1» прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, в порушення ст. 41 ЗК України. Київською міською радою земельні ділянки для будівництва житла надано юридичній особі, яка не є житлово-будівельним кооперативом у розумінні ст. 41 ЗК України та в порушення п. «в» ч. 3 ст. 83, п. «г» ч. 4 ст. 84 ЗК України Київською міською радою для будівництва житла надано земельні ділянки віднесені до природно - заповідного фонду (заказника «Острів Жуків»). Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилався також на ст. 144 Конституції України, ст. 152 ЗК України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Правочини щодо внесення спірних земельних ділянок до статутних фондів відповідачів 3 та 4, за переконанням прокурора, порушують публічний порядок.

Окрім того, в наданих до суду пояснення прокурор зазначив, що пред'являючи позов він виходив саме з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму витребування спірної землі в останнього набувача. Про наявність суспільної проблеми свідчить той факт, що земельна ділянка, яка є ландшафтним заповідником місцевого значення та не підлягає передачі у приватну власність, була незаконно безоплатно передана у приватну власність юридичній особі для забудови. Водночас така діяльність пов'язана з необхідністю капітального будівництва, що у свою чергу призведе до заподіяння шкоди та створить ландшафт, збереження якого становить велике суспільне значення. Так, місцевість заказника разом із прилеглими землями урочища «Конча-Заспа» сьогодні вченими розглядається як єдиний збережений в Європі еталон заплавного біотипу крупної східноєвропейської річки у середній її течії. Саме тому з метою охорони та збереження унікальних заплавних ландшафтів та біотичного різноманіття водної та навколоводної флори і фауни на даній території у 1999 році утворено однойменний ландшафтний заказник місцевого значення, який незаконно був переданий у приватну власність.

В позовній заяві прокурор також просив суд відновити строк позовної давності, зазначаючи, що пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 20.12.2011р. №4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства, який набрав чинності з 15.01.2012р., встановлено, що позов про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи, може бути подано протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, тобто до 15.01.2015р., з огляду на що даний позов подається в межах визначеного законом строку позовної давності. Водночас позовні вимоги про визнання недійсними державних актів про право власності на землю та визнання відсутності прав є похідними від вимог про визнання недійсними рішення Київської міської ради. З огляду на викладене вимоги про визнання недійсними державних актів про право власності на землю та визнання відсутності прав не могли бути розглянуті до розгляду вимог про визнання недійсним зазначеного рішення міської ради. Наведене свідчить, згідно пояснень прокурора, про поважність причин пропуску строку позовної давності.

Поза тим, прокурором також заявлено клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки по АДРЕСА_1, згідно наведеного переліку, заборони ОКЖК «Харчомашовець», ТОВ «Будівельна асоціація», ТОВ «Тестбуд» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок, в тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо земельних ділянок, та заборони Головному управлінню Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та будь-яким іншим уповноваженим органам і особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначених земельних ділянок.

Відповідач-4 проти задоволення позову заперечував, зазначаючи при цьому, що земельні ділянки, передані відповідачу-2 на підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190, не знаходяться в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Острів Жуків», і враховуючи, що відповідач-2 за своєю організаційно - правовою формою та напрямком діяльності є житловим кооперативом, належним чином зареєстрованим та функціонуючим за законодавством України, він мав право набути спірні земельні ділянки безоплатно у власність згідно ст. 41 ЗК України. Крім того, при вирішенні спору відповідач-4 спросив суд звернути увагу на судову практику Європейського суду з прав людини. Також, відповідач-4 стверджував, що прокурором обрано спосіб захисту, який суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки не передбачений ані главою 29, ані ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідачі 1, 2 та 3 відзивів на позовну заяву до матеріалів справи не надали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2014р. порушено провадження у справі №910/3725/14, залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1) Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); 2) Головне управління Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві; 3) реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві та призначено справу до слухання.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Привалов А.І.) від 30.04.2014р. по справі №910/3725/14 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014р. зазначене вище рішення Господарського суду міста Києва залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.08.2014р. скасовано Постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014р. та рішення Господарського суду міста Києва від 30.04.2014р., справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2014р. (головуючий суддя Бондаренко Г.П., судді - Спичак О.М., Цюкало Ю.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. (колегія суддів у складі: суддя Тищенко О.В. - головуючий, судді Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.) позовні вимоги було задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.11.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. були скасовані, а справа №910/3725/14 була передана на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Кривенко О.М. від 09.12.2015р. матеріали справи №910/3725/14 було призначено на повторний автоматичний розподіл.

Проведеним 09.12.2015р. повторним автоматичним розподілом матеріали справи №910/3725/14 були передані на розгляд судді Морозову С.М., про що свідчить наявний в справі протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2015р. справу №910/3725/14 прийнято до свого провадження суддею Морозов С.М. та призначено розгляд справи на 19.01.2016р. 18.01.2016р. відповідачем-4 подано до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, з якої вбачається, що заступник прокурора міста Києва був присутній в сесійній залі 01.10.2007р. під час прийняття оскаржуваного рішення, а тому, строк позовної давності щодо оскарження вказаного рішення закінчився у жовтні 2010р. Окрім того, 08.01.2011р. закінчився строк позовної давності для вимоги про визнання недійсним виданого ОКЖК «Харчомашовець» державного акта на право власності від 08.01.2008р. 30.10.2011р. та 09.07.2012р. закінчився строк позовної давності для вимоги про визнання недійсним виданих ТОВ «Будівельна асоціація» державних актів на право власності від 30.10.2008р. та відповідно від 09.07.2009р. 08.09.2013р. закінчився строк позовної давності для вимоги про визнання недійсним виданих ТОВ «Тестбуд» державних актів на право власності від 08.09.2010р. Цією заявою, відповідач-4 заявив про сплив позовної давності та просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності і відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 19.01.2016р судом було повідомлено сторін, що належна правова оцінка зазначеній заяві буде надана під час винесення рішення в справі.

В судовому засіданні 19.01.2016р. судом було продовжено строк розгляду спору до 24.02.2016р. включно, розгляд справи відкладено до 02.02.2016р.

В судове засідання представники відповідачів 1, 2, 3 та третіх осіб 2, 3 не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Від відповідача-1 в матеріалах справи міститься клопотання про можливість суду здійснювати розгляд справи за наявними в ній матеріалами без участі повноваженого представника.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників прокурора та позивача-1 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для такого всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006р., у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 02 лютого 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2007р. Київською міською радою п'ятої сесії п'ятого скликання прийнято рішення №356/3190 «Про передачу земельних ділянок обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» для житлової забудови на АДРЕСА_1».

Зазначене рішення прийнято Київською міською радою за розглядом містобудівного обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації, проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, відповідно до статей 20, 41, 93, 123, 124 Земельного кодексу України.

Цим рішенням передано ОКЖК «Харчомашовець» земельні ділянки загальною площею 105, 46 га на АДРЕСА_1 за рахунок земель заказника «Острів Жуків» та частини земель сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрокомбінату «Хотівський», наданих відповідно до п. 5 рішення Київської міської ради від 23.10.2003р. №117/990 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право користування якими посвідчено договором оренди земельної ділянки від 29.10.2004р. №79-6-00244, з них: площею 90,25 га - у власність для житлової забудови; площею 15,21 га - в довгострокову оренду на 49 років - для рекреаційних цілей та благоустрою території.

Також, зазначеним рішенням Київська міська рада віднесла вказані земельні ділянки до земель запасу житлової та громадської забудови з виключенням їх з категорії земель сільськогосподарського призначення та затвердила проект землеустрою щодо відведення їх ОКЖК «Харчомашовець» для житлової забудови.

На підставі вказаного рішення Київської міської ради ОКЖК «Харчомашовець» видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 та НОМЕР_8, зареєстровані 08.01.2008р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00199 та №07-8-00200 відповідно.

Після отримання вказаних державних актів відповідач-2 вніс спірні земельні ділянки до статутного капіталу ТОВ «Будівельна асоціація». Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Будівельна асоціація», оформлених протоколом №1 від 12.02.2008р., сформовано статутний капітал товариства, внесок до якого ОКЖК «Харчомашовець» складається із земельних ділянок площею 55,9336 га та 29,8789 га, розташованих на АДРЕСА_1, отриманих кооперативом у власність на підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. за №356/3190.

30.10.2008р. ТОВ «Будівельна асоціація» отримало державні акти на право власності на вказані земельні ділянки серії НОМЕР_9 та НОМЕР_10, зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів КМДА за №07-800262 та №07-8-00261 відповідно.

У подальшому, ТОВ «Будівельна асоціація» отримало державний акт на право власності на земельну ділянку площею 28,3789 га серії НОМЕР_4, який 09.07.2009р. зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсі КМДА за №07-8-00301.

Також, зазначене товариство переоформило державний акт на земельну ділянку площею 55,9336 га, у зв'язку з чим отримало державний акт на право власності серії НОМЕР_11, зареєстрований 14.06.2010 Головні управлінням земельних ресурсів КМДА за №07-8-00358.

Водночас, земельну ділянку площею 55,9336 га відповідач-3 вніс до статутного капіталу ТОВ «Тестбуд». Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Тестбуд», оформлених протоколом №2 від 29.07.2010р., вирішено збільшити статутний капітал товариства, у тому числі за рахунок внеску ТОВ «Будівельна асоціація», який складається із земельної ділянки площею 55,9336 га, розташованої на АДРЕСА_1.

В свою чергу, ТОВ «Тестбуд» також отримало державний акт на право власності на земельну ділянку площею 55,9336 га серії НОМЕР_5, зареєстрований 08.09.2010р. Головним управлінням земельних ресурсів КМДА за №07-8-00389.

У зв'язку з переоформленням державних актів та подальшого відчуження земельних ділянок державні акти серії НОМЕР_9 від 30.10.2008р. та серії НОМЕР_11 від 14.06.2010р., видані ТОВ «Будівельна асоціація», повернуто до Головного управління земельних ресурсів КМДА, про що зроблено записи в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

За даними Головного управління земельних ресурсів КМДА (на даний час Головне управління перейменовано в Департамент земельних ресурсів), державний акт серії НОМЕР_3 від 30.10.2008р., виданий ТОВ «Будівельна асоціація», а також державний акт, виданий ТОВ «Тестбуд», не анульовані, записи щодо їх повернення чи анулювання (скасування) записів про їх видачу (реєстрацію) до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю не вносились.

Отже, згідно наявних в справі документів, власниками спірних земельних ділянок, розташованих на АДРЕСА_1 та наданих у власність згідно з рішенням Київської міської ради від 01.10.2007р. за №356/3190, є: ТОВ «Будівельна асоціація», на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 28,3789 га серії НОМЕР_4, який 09.07.2009р. зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсі КМДА за №07-8-00301, та ТОВ «Тестбуд», на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 55,9336 га серії НОМЕР_5, зареєстрований 08.09.2010р. Головним управлінням земельних ресурсів КМДА за №07-8-00389.

Під час попереднього розгляду справи, судами також встановлено, що спірні земельні ділянки розміщені на території заказника «Острів Жуків», а рішенням Київської міської ради від 02.12.1999р. №147/649 острів Жуків оголошено заказником місцевого значення у місті Києві, а також 19.07.2005р. Київською міською радою рішенням №806/3381 закріплено, що до встановлення меж заказника регламентовано утриматись від відведення земельних ділянок, що можуть бути включені до його складу.

Спір у справі стосується наявності порушення вимог закону, зокрема ст. 41, 45, 83, 84, 127 Земельного кодексу України, ст. 7, 14, 25, 26 Закону «Про природно-заповідний фонд України», які мали місце під час прийняття відповідачем-1 спірного рішення. Окрім того, спірні земельні ділянки за оспорюваним рішенням ради були безоплатно передані у власність ОКЖК «Харчомашовець» на підставі статті 41 Земельного кодексу України, яке було створено з порушенням вимог законодавства щодо мети, порядку створення і організації житлово-будівельного кооперативу, оскільки його засновниками виступили лише чотири громадянина, які не перебували на обліку осіб, котрі потребують поліпшення житлових умов, та він не є житлово-будівельним кооперативом у розумінні приписів Житлового кодексу УРСР і Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 30.04.1985р.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2014р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015р. в даній справі Вищий господарський суд України в постанові від 26.11.2015р. зазначив, що судами не встановлено початку перебігу строку позовної давності і не досліджено питання наявності чи відсутності заяви (клопотання) сторони про застосування строку позовної давності до заявлених вимог, окрім того, у разі його пропуску під час нового розгляду справи суду необхідно з'ясувати можливість відновлення такого строку (за наявності поважних причин).

Відповідно до ст. 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Так, здійснюючи новий розгляд справи №910/3725/14 господарським судом встановлено наступне.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України визначено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У відповідності до положень ст. 9 Земельного кодексу України до повноважень Київської міської ради належить розпорядження землями територіальної громади міста Києва, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, а також вирішення інших питань в галузі земельних відносин відповідно до Закону.

Відповідно до положень п. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Пунктом 2 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідної сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації.

Земельна ділянка загальною площею 105,46 га на АДРЕСА_1, згідно оспорюваного рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190 передана Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» за рахунок частини земель Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрокомбінату «Хотівський», наданих відповідно до пункту 5 рішення Київської міської ради від 23.10.2003р. №117/990 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право користування якими посвідчено договором оренди земельної ділянки від 29.10.2004р. №79-6-00244, з них: площею 90,25 га - у власність для житлової забудови; площею 15,21 га - в довгострокову оренду на 49 років для рекреаційних цілей та благоустрою.

При цьому, про отримання згоди на припинення права користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрокомбінату «Хотівський» свідчать лист-згода від 18.06.2007р. №221, а відтак - вищезазначена особа добровільно відмовилась від орендованої земельної ділянки, що відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України є однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Як вбачається зі змісту оспорюваного рішення, спірна земельна ділянка була передано Обслуговуючому житловому кооперативу «Харчомашовець» на підставі ст. 41 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Земельного кодексу України житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Відповідно до ст. 94 Господарського кодексу України кооперативи як добровільні об'єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо).

Діяльність різних видів кооперативів регулюється Законом України «Про кооперацію», частиною 2 статті 5 якого вставлено, що відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Статус житлово-будівельного кооперативу, порядок його створення та діяльності, порядок вступу до кооперативу та хто може бути членом кооперативу установлюється Господарським кодексом України, Житловим кодексом Української РСР та прийнятим на його основі Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу, Законом України «Про кооперацію» та іншими актами законодавства України.

Згідно зі ст. 133 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, вправі вступити до житлово-будівельного кооперативу і одержати в ньому квартиру.

У відповідності до ст.ст. 135 Житлового кодексу Української РСР однією із умов вступу до житлово-будівельного кооперативу є перебування на квартирному обліку в даному населеному пункті.

Відповідно до положень 5 ст. 137 Житлового кодексу Української РСР житлово-будівельні кооперативи організовуються при виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів, при підприємствах, установах і організаціях. Житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку.

В пункті 1 розділу 1 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу встановлено, що житлово-будівельний кооператив організовується з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), а у випадках, передбачених законодавством, - одно - і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирного блокованого жилого будинку (будинків) з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком (будинками).

Відповідно до наданих установчих документів, які також містяться у затвердженому спірним рішенням проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» для житлової забудови на АДРЕСА_1, державну реєстрацію юридичної особи Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» проведено Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 08.06.2007р.

Відповідно до п. 2.1.1 статуту Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» метою його створення є, зокрема, забезпечення житлом членів кооперативу та членів їх сімей шляхом будівництва багатоквартирного жилого будинку (будинків), будівництва одноквартирних і двоквартирних жилих будинків садибного типу або багатоквартирних блокованих жилих будинків з надвірними будівлями, або котеджів за власні кошти кооперативу або з допомогою банківського кредиту, наступної експлуатації та управління будинками кооперативу.

Наведене свідчить, що відповідно до мети створення, за напрямом діяльності та основними завданнями Обслуговуючий кооператив житлового кооперативу «Харчомашовець» відповідає поняттю «житлово-будівельний кооператив» у розумінні ст. 6 Закону України «Про кооперацію».

Частиною 1 ст. 134 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що на облік бажаючих вступити до житлово-будівельного кооперативу беруться громадяни, які постійно проживають у даному населеному пункті і потребують поліпшення житлових умов.

Як вбачається зі статуту Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» засновникам кооперативу є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

При цьому, як при створенні Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець», так і при прийнятті Київською міською радою рішення від 01.10.2007р. №356/3190 вищезазначені особи не перебували на квартирному обліку, про що свідчать лист Подільської районної у місті Києві державної адміністрації №24 від 10.02.2011р. (ОСОБА_9, ОСОБА_10), лист Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 10.02.2011р. №52/307 (ОСОБА_5) та лист Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації від 10.02.2011р. №03-350 (ОСОБА_8).

Метою створення Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» є, у тому числі, будівництво одноквартирних і двоквартирних жилих будинків садибного типу, тоді як згідно з абзацом 2 п. 3 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу при будівництві одно- і двоквартирних жилих будинків садибного типу число громадян, необхідне для організації кооперативу, визначається виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, але не може бути менше 5 чоловік.

Однак, як вже зазначалось, при створенні та державній реєстрації Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» його засновниками (членами) виступили 4 особи, що, в свою чергу, суперечить наведеним вимогам Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу.

За таких обставин, проаналізувавши вищенаведені обставини та норми чинного законодавства України, що визначають статус житлово-будівельного кооперативу, порядок його створення та діяльності, суд дійшов висновку що Обслуговуючий кооператив житлового кооперативу «Харчомашовець» не створювався як житлово-будівельний кооператив відповідно до Житлового кодексу УРСР та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу та, відповідно, не мав підстав на отримання безоплатно земельних ділянок у власність відповідно до ст. 41 Земельного кодексу України.

Таким чином, враховуючи положення ст. 41 Земельного кодексу України відповідно до яких житлово-будівельним (житловим) та гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність, при вирішенні питання щодо надання безоплатно земельної ділянки слід враховувати саме мету створення кооперативу, яка має відповідати встановленим вимогам до порядку створення такого кооперативу.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 127 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), продаж земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам здійснюється на конкурентних засадах (аукціон), крім викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що є власністю покупців цих ділянок, в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі.

Аналогічні положення містяться і в рішенні Київської міської ради №810/3385 від 19.07.2005р. «Про затвердження Тимчасового порядку набуття права на землю на конкурентних засадах в місті Києві» (в редакції, чинній на момент винесення спірного рішення), яким встановлено, що право власності та право оренди всіх земельних ділянок в місті Києві, вільних від капітальної забудови, а також земельних ділянок, зайнятих житловими будинками або іншими об'єктами комунальної власності, що підлягають реновації (капітальному ремонту, реконструкції чи заміщенню), набувається на конкурентних засадах шляхом продажу земельних ділянок або права їх оренди, за винятком випадків будівництва об'єктів за кошти державного та місцевого бюджетів, випадків будівництва об'єктів на виконання міжнародних договорів, укладених. Кабінетом Міністрів України, Київською міською радою та її виконавчим органом (Київською міською державною адміністрацією), а також випадків набуття права на землю гаражно-будівельними та житлово-будівельними кооперативами для експлуатації існуючих об'єктів.

При цьому, вищезазначене не виключає набуття права на земельну ділянку правомірно створеною та зареєстрованою, як Обслуговуючий кооператив житлового кооперативу «Харчомашовець», юридичною особою, однак в загальному порядку, тобто, на конкурентних засадах.

Вищевикладені обставини Обслуговуючим житлового кооперативом «Харчомашовець» не спростовані.

Враховуючи наведене, суд погоджується з доводами викладеними у позові щодо невідповідності вимогам чинного законодавства підстав набуття земельних ділянок Обслуговуючим житловим кооперативом «Харчомашовець» при прийняті оскаржуваного рішення Київської міської ради згідно ст. 41 Земельного кодексу України.

Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги, прокурор стверджує, що земельні ділянки, передані Обслуговуючому житловому кооперативу «Харчомашовець» відповідно до рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190, знаходяться в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Острів Жуків», що суперечить положенням чинного законодавства України, що регулює земельні відносини.

З приводу зазначеного суд відзначає, що в силу положень ст. 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про організацію чи оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об'єктів природно-заповідного фонду приймається обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

У відповідності до положень ст. 47 Закону України «Про землеустрій» проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення визначаються місце розташування і розміри земельних ділянок, власники земельних ділянок, землекористувачі, у тому числі орендарі, а також встановлюється режим використання та охорони територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення. Порядок розробки проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень пункту 10 Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004р. №1094, проект землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду розглядається та затверджується сільською, селищною, міською радою, обласною, районною, Київською або Севастопольською міською держадміністрацією чи в установленому порядку подається іншим органам, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Рішенням Київської міської ради від 02.12.1999р. №147/649 острів Жуків оголошено заказником місцевого значення у місті Києві, про що вже зазначалось вище.

Згідно з п. 1 рішення Київської міської ради №162/1996 від 22.08.2007р. «Про питання створення ландшафтного заказника місцевого значення «Жуків острів» схвалено схему ландшафтного заказника місцевого значення «Жуків острів» у складі детального плану території острова Жуків та жодним чином не встановлено та не вирішено питання щодо визначення його меж та розміру.

При цьому, пунктом 3 вищевказаного рішення Державному управлінню охорони навколишнього природного середовища в місті Києві доручено забезпечити розробку проекту створення ландшафтного заказника місцевого значення «Жуків острів».

Тож, зазначене рішення ради має організаційний характер врегулювання поточних питань і містить в собі лише проект створення ландшафтного заказника місцевого значення «Жуків острів».

В свою чергу, рішенням Київської міської ради №806/3381 від 19.07.2005р. регламентовано утриматись до встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення острів Жуків від розгляду питань відведення земельних ділянок, які відповідно до рішення Київської міської ради від 02.12.1999р. №147/649 «Про оголошення природних об'єктів пам'ятками природи та заказниками місцевого значення у місті Києві» можуть бути включені до складу заказника.

Даний об'єкт природно-заповідного фонду створювався без вилучення земельних ділянок, який він займає, а саме: землі лісопаркового господарства «Конча-Заспа» колективного сільськогосподарського підприємства «Тарасівка», Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрокомбінат «Хотівський», в зв'язку з чим Державним управлінням екології та природних ресурсів в місті Києві видано відповідне охоронне зобов'язання №4-2-8 від 20.12.2002р.

На розміщення спірних земельних ділянок на території заказника «Острів Жуків» вказувалось, також і у висновках Державної санітарно-епідеміологічної служби від 26.09.2007р. №05.03.02-07/47963, Київської міської санепідемстанції від 25.07.2007р. №5847, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в місті Києві від 18.07.2007р. №05-08/4904 та Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Київської міської державної адміністрації від 17.07.2007р. №19-7170, що містяться в матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець».

За таких обставин, Київська міська рада до встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Острів Жуків» повинна була утриматись від розгляду питань відведення земельних ділянок, які відповідно до рішення Київської міської ради від 02.12.1999р. №147/649 «Про оголошення природних об'єктів пам'ятками природи та заказниками місцевого значення у м. Києві», можуть бути включені до складу заказника.

У відповідності до п. 1 роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000р. №02-5/35 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

При цьому у пункті 2 зазначеного роз'яснення вказано, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №350/3190 не відповідає вимогам чинного законодавства, що відповідно до ч. 2 ст. 144 Конституції України, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є підставою для визнання його недійсним в судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи, що державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, зареєстровані 08.01.2008р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00199 та №07-8-00200 відповідно, видані Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомащовець» на підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190, яке визнане недійсним у судовому порядку, як таке що прийняте з порушеннями чинного законодавства України, вимоги щодо визнання недійсними зазначених актів підлягають задоволенню.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що земельні ділянки, право власності на які набуто Обслуговуючим житловим кооперативом «Харчомашовець» на підставі рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190 з оформленням актів на право власності серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 були внесені відповідачем-2 до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація».

Рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація», яке оформлено протоколом №1 від 12.02.2008р. сформовано статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» та затверджено статут.

Як вбачається з матеріалів справи, внесок Обслуговуючого житлового кооперативу «Харчомашовець» складається із земельних ділянок площею 29,8789 га та 55,9336 га, що розташовані на АДРЕСА_1.

Оформлення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація», на вищевказані земельні ділянки, передані як внесок до його статутного фонду здійснено шляхом видачі державних актів від 30.10.2008р. серії НОМЕР_3, від 30.10.2008р. серії НОМЕР_9, які зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00261 та №07-8-00262 відповідно, на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2008р. у справі №34/74. (рішення скасовано постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2010р. За результатами нового розгляду справи №34/74 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації) про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2010р. (справа 34/74-11/157) .

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» було отримано державні акти №920173 та №048872, які зареєстровані Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 09.07.2010р. та 14.06.2010р. за №07-8-00301 та №07-8-00358 на підставі рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» від 12.02.2008р., яке оформлено протоколом №1, рішення Господарського суду м. Києва від 26.03.2008р. та договору дарування земельної ділянки від 13.02.2009р. №319.

Відповідно до рішення Загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» від 29.07.2010р., яке оформлено протоколом №2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» здійснило внесок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» - земельну ділянку площею 55,9336 га, розташовану на АДРЕСА_1.

На підставі вищевказаного рішення від 29.07.2010р. Товариству з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» видано державний акт №011945 на право власності на земельну ділянку площею 55,9336 га, розташовану на АДРЕСА_1.

Зазначений акт зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 08.09.2010р. за №07-8-00389.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі внесення земельних ділянок її засновниками до статутного фонду.

При цьому, у випадку внесення земельної ділянки до статутного капіталу юридичної особи укладення якихось цивільно-правової угоди не потребується.

Частиною 2 статті 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

У відповідності до п. 3.10. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999р. №43 (в редакції чинній до 03.06.2010р.) у випадку припинення права власності чи користування земельною ділянкою документ, який посвідчує це право, повертається до архіву державного органу земельних ресурсів, де зберігається другий примірник цього документа.

Таким чином, враховуючи наведені положення, які були чинними в період до 03.06.2010р. - при визнанні недійсним рішення, розпорядження, угоди, тощо, на підставі якої виданий акт, останній підлягає поверненню органу, що його видав.

Тож, у зв'язку з переоформленням державних актів та подальшим відчуженням спірної земельної ділянки, державні акти від 30.10.2008р. та 14.06.2010р. серії НОМЕР_9 та НОМЕР_11 видані Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» повернуто до Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Разом з тим, за даними Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) державний акт серії НОМЕР_3 від 30.10.2008р., виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» не анульований та запису щодо його повернення чи анулювання (скасування) запису про його видачу до книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю не вносилось.

За таких обставин, враховуючи, що рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190, на підставі якого Обслуговуючий житловий кооператив «Харчомашовець» набув права власності на спірні земельні ділянки, є недійсним, суд дійшов висновку, що подальша передача їх у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» відбулась з порушенням норм чинного законодавства.

При цьому, оформлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» права власності на вищевказані земельні ділянки, шляхом видачі відповідних державних актів також відбулось із порушенням положень законодавства, що регулює порядок та підстави набуття прав на земельні ділянки.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання недійсними актів виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що спірне рішення про передачу спірних ділянок у власність, а також подальші дії щодо їх відчуження порушують право власності територіальної громади міста Києва на землю.

За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання відсутності у Обслуговуючого житлового кооперативу "Харчомашовець", Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна асоціація" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тестбуд" права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 площею 55, 9336 га, кадастровий № 8 000 000 000: 90:335:0040 вартістю за нормативною грошовою оцінкою 103 449 025, 40 грн.; АДРЕСА_1 площею 28, 3789 га, кадастровий № 8 000 000 000: 90:335:0041 вартістю за нормативною грошовою оцінкою 63 505 863,31 грн., є обґрунтованими.

Проте, необхідно звернути увагу на те, що відповідачем-4 в справі подано заяву про застосування строків позовної давності до заявлених прокурором вимог з підстав пропуску таких строків з огляду на обставини, викладені в описовій частині рішення.

При цьому, як вбачається з наданих до суду пояснень прокурор просить відновити строк позовної давності, посилаючись на те, що порушення чинного законодавства, які свідчать про незаконність набуття ОКЖК «Харчомашовець» земельних ділянок на підставі ст. 41 Земельного кодексу України, Генеральною прокуратурою виявлено у лютому-березні 2011 року в ході перевірки з цих питань. А позовні вимоги про визнання недійсними державних актів про право власності на землю та визнання відсутності прав є похідним від вимог про визнання недійсним рішення КМР. З огляду на викладене вимоги про визнання недійсними державних актів про право власності на землю та визнання відсутності прав не могли бути розглянуті до розгляду вимог про визнання недійсним зазначеного рішення міської ради.

Цивільно-правовий інститут строків позовної давності унормований Главою 19 Цивільного кодексу України.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 257 цього ж Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Згадану заяву може бути зроблено і в процесі нового розгляду справи, який здійснюється після скасування судового рішення (судових рішень) за результатами його касаційного перегляду. (п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року №10).

У зв'язку з тим, що відповідачем-4 подано до суду відповідну заяву про застосування судом наслідків пропущення прокурором строку позовної давності, у відповідності до положень ст. 267 Цивільного кодексу України, ця обставина має бути досліджена судом.

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 Цивільного кодексу України. За приписами частини 1 зазначеної норми перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Положеннями статті 268 Цивільного кодексу України (у редакції до внесення змін Законом України від 20.12.11 №4176-VI) передбачено винятки із загального правила про поширення позовної давності на всі цивільні правовідносини і визначено вимоги, на які позовна давність не поширюється. Зокрема, за змістом пункту 4 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право, позовна давність не поширюється. При цьому, пункт 4 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України (у редакції до внесення змін Законом України від 20.12.2011р. №4176-VI) за своєю суттю спрямований на захист прав власників та інших осіб від держави.

Оскільки держава зобов'язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинно ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку мають норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Отже, з огляду на статус держави та її органів як суб'єктів владних повноважень, положення пункту 4 частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України у редакції до внесення змін Законом України від 20.12.2011р. №4176-VI (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) не поширюються на позови прокуратури, які пред'являються від імені держави і спрямовані на захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади чи місцевого самоврядування, як визначив Верховний Суд України у згаданих постановах.

На такі позови поширюються положення статті 257 Цивільного кодексу України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини 1 статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб'єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Разом із тим частинами 1, 2, 4 статті 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

У розумінні приписів наведених норм, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, і для цього необхідним є встановлення початку перебігу такого строку.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015р.

Так, відповідачем-4 в свої заяві про застосування наслідків спливу позовної давності зазначено, що оскільки заступник прокурора міста Києва був присутній в сесійній залі 01.10.2007р. під час прийняття оскаржуваного рішення, то строк позовної давності щодо оскарження вказаного рішення закінчився у жовтні 2010р. Окрім того, 08.01.2011р. закінчився строк позовної давності для вимоги про визнання недійсним виданого ОКЖК «Харчомашовець» державного акта на право власності від 08.01.2008р. 30.10.2011р. та 09.07.2012р. закінчився строк позовної давності для вимоги про визнання недійсним виданих ТОВ «Будівельна асоціація» державних актів на право власності від 30.10.2008р. та відповідно від 09.07.2009р. 08.09.2013р. закінчився строк позовної давності для вимоги про визнання недійсним виданих ТОВ «Тестбуд» державних актів на право власності від 08.09.2010р. Цією заявою, відповідач-4 заявив про сплив позовної давності та просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності і відмовити в задоволенні позовних вимог.

В підтвердження перебування заступника прокурора міста Києва в сесійній залі 01.10.2007р. відповідачем-4 надано до матеріалів справи Стенограму пленарного засідання Київської міської ради V сесії V скликання від 01.10.2007р. (головуючий: заступник міського голови - секретар Київради О.С. Довгий).

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Позов у даній справі подано заступником Генерального прокурора України як позивачем.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури» у ГПК України внесені зміни, відповідно до яких право виступати позивачем надано прокурору.

Таким чином, з моменту набрання чинності вказаним законом, необхідно розмежовувати випадки коли:

1) прокурор є самостійним позивачем у справі;

2) позов подається прокурором в інтересах держави в особі визначеного ним позивача.

У першому випадку, строк позовної давності обчислюється саме для прокурора, оскільки він є особою в розумінні ст. 256 ЦК України. В іншому випадку, строк позовної давності обчислюється для визначеного прокурором позивача, який уособлює державу в інтересах якої подано позов, а при зверненні до суду мають місце відносини представництва (діє від імені іншої особи), то для нього не здійснюється окремий відлік строку позовної давності. Такий строк обчислюється саме для особи (довірителя), права якої порушено та в інтересах якої подається прокурором позов.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань удосконалення діяльності прокуратури», яким надано право прокурорам виступати позивачами, а відтак і окремого обчислення строку позовної давності, набрав чинності 01.12.2012р.

Оскільки з 01.12.2012р. у прокурора, в силу прийняття закону, виникла можливість бути самостійним позивачем, то не раніше даної дати може почати обчислюватися окремий строк позовної давності саме для прокурора, який виступає позивачем у даній справі.

Абзацами першим та другим п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз'яснено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі. У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Як було встановлено вище, право на звернення до господарського суду у прокурора виникло з 01.12.2012р., тобто на думку суду, прокурором дотримано строки позовної давності при зверненні з даними позовом, а тому правові підстави для застосування наслідків, встановлених частиною четвертою статті 267 ЦК України відсутні.

Також, судом розглянуто заяву прокурора про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки по АДРЕСА_1, згідно наведеного переліку, заборони ОКЖК «Харчомашовець», ТОВ «Будівельна асоціація», ТОВ «Тестбуд» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок, в тому числі укладати договори, вчиняти інші правочини щодо земельних ділянок, та заборони Головному управлінню Державного агентства земельних ресурсів України у м. Києві, Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), державним реєстраторам Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві та будь-яким іншим уповноваженим органам і особам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вищезазначених земельних ділянок.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів до забезпечення позову може спричинити подальше протиправне відчуження спірних земельних ділянок.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Господарський суд міста Києва дослідивши наявні у справі матеріали, враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, а також те, що прокурором окрім самої заяви, викладеної у позові, не надано суду доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову, зокрема не подано доказів того, що будь-якими особами вчиняються дії по його відчуженню, дійшов до висновку, що достатні підстави вважати, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду по даній справі - відсутні, а тому заява прокурора про вжиття заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/3725/14 підлягають задоволенню в повному обсязі та: визнанню недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190 «Про передачу земельних ділянок Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» для житлової забудови на АДРЕСА_1»; визнанню недійсними видані Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, зареєстровані 08.01.2008р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00199 та №07-8-00200; визнанню недійсними видані Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, зареєстровані 30.10.2008р. і 09.07.2009р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00261 та №07-8-00301; визнанню недійсним виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрований 08.09.2010р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за №07-8-00389; визнати відсутність у Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 площею 55,9336 га, кадастровий номер НОМЕР_6 вартістю за нормативною грошовою оцінкою 103 449 025,40 грн.; АДРЕСА_1 площею 28, 3789 га, кадастровий номер НОМЕР_7 вартістю за нормативною грошовою оцінкою 63 505 863,31 грн.

Також, слід зазначити, що пунктом 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» визначено, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено соліарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляются між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідно до п. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній станом на день звернення прокурора з позовною заявою до суду) органи прокуратури при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді звільняться від сплати судового збору, то згідно з положеннями статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 6 090,00 грн. (з урахуванням того, що заявлені в справі п'ять позовних вимог носять немайновий характер спору) покладається на відповідачів порівну та стягується в доход Державного бюджету України.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 1, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати недійсним з моменту прийняття рішення Київської міської ради від 01.10.2007р. №356/3190 «Про передачу земельних ділянок Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» для житлової забудови на АДРЕСА_1».

3. Визнати недійсними видані Обслуговуючому кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» (; адреса: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 39, офіс 125) державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, зареєстровані 08.01.2008р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (; адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 32- а) за №07-8-00199 та №07-8-00200.

4. Визнати недійсними видані Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» (; адреса: 02156, м. Київ, вул. Братиславська, 8) державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4, зареєстровані 30.10.2008р. і 09.07.2009р. відповідно Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (; адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 32-а) за №07-8-00261 та №07-8-00301.

5. Визнати недійсним виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» (; адреса: 02166, м. Київ, вул. Маршала Жукова, 26) державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, зареєстрований 08.09.2010р. Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (; адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 32- а) за №07-8-00389.

6. Визнати відсутність у Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» (; адреса: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 39, офіс 125), Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» (; адреса: 02156, м. Київ, вул. Братиславська, 8) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» (; адреса: 02166, м. Київ, вул. Маршала Жукова, 26) права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 площею 55,9336 га, кадастровий номер НОМЕР_6 вартістю за нормативною грошовою оцінкою 103 449 025,40 грн. (сто три мільйони чотириста сорок дев'ять тисяч двадцять п'ять гривень 40 копійок); АДРЕСА_1 площею 28,3789 га, кадастровий номер НОМЕР_7 вартістю за нормативною грошовою оцінкою 63 505 863,31 грн. (шістдесят три мільйони п'ятсот п'ять тисяч вісімсот шістдесят три гривни 31 копійка).

7. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримавача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) суму судового збору в розмірі 1 522,50 грн. (одна тисяча п'ятсот двадцять дві гривни 50 копійок).

8. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу житлового кооперативу «Харчомашовець» (; адреса: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 39, офіс 125) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримавача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) суму судового збору в розмірі 1 522,50 грн. (одна тисяча п'ятсот двадцять дві гривни 50 копійок).

9. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна асоціація» (; адреса: 02156, м. Київ, вул. Братиславська, 8) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримавача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) суму судового збору в розмірі 1 522,50 грн. (одна тисяча п'ятсот двадцять дві гривни 50 копійок).

10. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тестбуд» (; адреса: 02166, м. Київ, вул. Маршала Жукова, 26) на користь Державного бюджету України (отримувач платежу: ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримавача: 37993783, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку: 820019, р/р 3001) суму судового збору в розмірі 1 522,50 грн. (одна тисяча п'ятсот двадцять дві гривни 50 копійок).

11. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

12. У задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити.

13. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.02.2016р.

Суддя С.М. Морозов