ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.02.16р. Справа № 904/9795/15

За заявою: Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"

про розстрочку виконання рішення суду

У справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЛ Компані" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення 929 913,84 грн. за договором на поставку продукції

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Заявника(Боржника) - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Стягувача - ОСОБА_1, дов. № б/н від 17.09.15р.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про розстрочку виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.15р. за наведеним графіком, до 10.07.16р., яка мотивована тим, що Боржник перебуває у складному фінансовому становищі, через що, виконання рішення шляхом примусового стягнення боргу за рахунок коштів і майна боржника може призвести до неплатоспроможності підприємства.

Подана заява призначена до розгляду у судовому засіданні на 08.02.16р.

У судове засідання, що відбулось 08.02.16, Заявник (Боржник) не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Від Стягувача надійшли заперечення на заяву, у яких Стягувач у задоволенні заяви Боржника просить відмовити посилаючись на те, що Заявником на підтвердження викладених у заяві обставин не надано жодного доказу, а Стягувач сам має борги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 визначено, що у застосуванні приписів статті 121 ГПК господарським судам необхідно мати на увазі таке.

Господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку предявлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо; розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заяву про надання відстрочки, розстрочки, зміну способу і порядку виконання рішення слід розглядати за правилами ГПК у межах розглянутої господарським судом справи. Зокрема, заявник повинен подати докази надіслання другій стороні копії цієї заяви і доказів на її обґрунтування.

Частина третя статті 121 ГПК вимагає від господарського суду винесення ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку його виконання. За відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання.

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання рішення суду, Боржник вказує на те, що він перебуває у складному фінансовому становищі, через що, виконання рішення шляхом примусового стягнення боргу за рахунок коштів і майна боржника може призвести до неплатоспроможності підприємства. Стягувач у задоволенні заяви заперечує, просить суд врахувати, що сам має борги.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Беручи до уваги те, що Боржником не доведено винятковість випадку, з наявністю якого закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду; Заявником в обґрунтування вказаної заяви не надано жодного доказу стосовно наявної загрози банкрутства заявника, відсутності коштів на його банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо, тому заява Боржника про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" у порядку ст. 121 ГПК України - відмовити

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_2