ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року Справа № 910/13474/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіДемидової А.М.
суддівВоліка І.М., Шевчук С.Р. (доповідач)
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 17.11.2015
у справі№ 910/13474/15 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл"
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ Капітал"
провнесення змін до кредитного договору
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Давиденко К.Ю., дов. б/н від 12.03.2015

- відповідача: Моісеєнко Б.І., дов. № 05-11/15 від 16.03.2015

- третя особа: Моісеєнко Б.І., дов. б/н від 08.07.2015

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі №910/13474/15 (суддя Спичак О.М.) було відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" до Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" про внесення змін до кредитного договору №054-11-13 від 29.11.2013 в частині строків повернення траншів та процентів за ними.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 у справі № 910/13474/15 (у складі головуючого судді Дідиченко М.А., суддів Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А.) скасовано рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі №910/13474/15, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено повністю, внесено зміни до кредитного договору № 054-11-13 від 29.02.2012, укладеного між ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" та ТОВ "Аси-Ойл" в частині строків (термінів) повернення траншів та процентів за ними, наданих ТОВ "Аси-Ойл": за додатковою угодою № 1 від 24.04.2014 із подальшими змінами та доповненнями до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 та за додатковою угодою № 2 від 24.07.2014 із подальшими змінами та доповненнями до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013, шляхом продовження строків (термінів) повернення таких траншів та строків (термінів) сплати нарахованих за ними процентів ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" не раніше ніж до настання наступного терміну: для траншу в сумі 300 000,00 доларів США, наданого 03.12.2013 за кредитним договором № 054-11-13 від 29.11.2013 - до 28.11.2017, для траншу в сумі 150 000,00 доларів США, наданого 10.12.2013 за кредитним договором № 054-11-13 від 29.11.2013 - до 28.11.2017.

Не погоджуючись з прийнятою у даній справі постановою суду апеляційної інстанції, ПАТ "Банк Петрокоммерц-Україна" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, п. 1 ч. 2 ст. 83 ГПК України, оскільки банк має право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 та залишити в силі рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/13474/15.

Позивач та третя особа не скористалися правом, наданим ст.1112 ГПК України, не надали відзив на касаційну скаргу, що в силу положень ст.1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

У судовому засіданні представник позивача заперечив проти касаційної скарги, оскільки має місце істотна зміна обставин, що є підставою для внесення змін до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 щодо строків повернення кредиту та процентів, просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 29.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (як позичальником) та Публічним акціонерним товариством "Банк Петрокоммерц-Україна" був укладений кредитний договір №054-11-13, за умовами якого банк надає позичальникові кредит в розмірі, що не перевищує ліміт фінансування - 450 000,00 доларів США, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути банку отриманий кредит, а також сплатити проценти за змінюваною процентною ставкою Libor (3M) + 10,1%, значення ставки Libor 3M на дату укладення договору приймається 0,23910% та діє протягом 3 місяців.

На виконання умов договору банк надав позивачу кредит у сумі 450 000,00 доларів США., а саме: 03.12.2013 - 300 000, 00 доларів США; 10.12.2013 - 150 000, 00 доларів США.

Відповідно до графи 8 розділу І та п. 1.3.1 кредитного договору повернення грошових коштів відбувається по 125 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення - 28.11.2016.

Також судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24.04.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою сторони дійшли згоди реструктуризувати прострочену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 450 000,00 доларів США шляхом встановлення строку погашення траншів не пізніше 02.06.2014.

24.07.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, якою сторони дійшли згоди реструктуризувати прострочену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 450 000, 00 доларів США шляхом встановлення строку погашення траншів не пізніше 28.11.2016.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про внесення змін до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013 в частині строків повернення траншів та процентів за ними, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявності одночасно всіх умов, передбачених у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, за яких можлива зміна або розірвання договору за рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції не погодився з такими висновками суду першої інстанції з тих підстав, що відповідно до листа Служби безпеки України від 13.06.2014 № 33/2117, на підставі ст.ст. 10, 11 Закону України "Про боротьбу з тероризмом", 07.04.2014 прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції в Донецькій, Луганській і Харківській областях, а місцем реєстрації позивача є м. Донецьк і основну господарську діяльність (роздрібна торгівля пальним) позивач здійснює на території Донецької області. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у зв'язку із проведенням на території місцезнаходження позивача бойових дій та здійснення антитерористичної операції, останній позбавлений можливості нормально здійснювати господарську діяльність. При цьому, сторони не могли передбачити у майбутньому, з усією обачністю та добросовісністю, різкого погіршення умов ведення господарської діяльності в регіоні місцезнаходження позивача, зокрема масові заворушення, захоплення будівель державних установ, проведення бойових дій, а тому в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Отже, у зв'язку з істотною зміною обставин, подальше виконання договору, без відповідних змін, порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, оскільки сторони знаходяться в різних економічно-соціальних умовах.

Крім цього, суд апеляційної інстанції зазначив, що істотна зміна обставин, з якою позивач пов'язує необхідність внесення змін до договору, не є тотожною самому факту проведення антитерористичної операції, а полягає у тих суспільно-політичних подіях, які передували та супроводжували проведення антитерористичної операції, тобто істотна зміна обставин відбулася до спливу строку виконання зобов'язання позивачем.

Ураховуючи те, що розірвання кредитного договору призведе до одночасного повернення позивачем всієї суми кредиту і це може призвести до банкрутства позивача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, для внесення змін до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013.

Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

В той же час, судом апеляційної інстанції встановлено, що прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредитних коштів почалося з 04.03.2014, тобто до початку проведення антитерористичної операції. При цьому, посилання позивача на суспільно-політичні події, які передували антитерористичній операції, не можуть розцінюватися як істотна зміна обставин відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, оскільки позивач в підтвердження настання істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні кредитного договору, надає документи, які свідчать про обставини проведення антитерористичної операції, бойових дій на території місцезнаходження позивача, а також вчинення кримінальних правопорушень організованими злочинними угрупуваннями на момент проведення антитерористичної операції.

Враховуючи, що прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредитних коштів настало до початку проведення антитерористичної операції, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про не доведеність позивачем всіх умов, визначених у ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

При цьому, судом апеляційної інстанції не було враховано, що банком в період настання обставин, з якими позивач пов'язує необхідність внесення змін до договору, було реструктуризовано прострочену заборгованість за кредитним договором на загальну суму 450 000,00 доларів США, про що сторонами укладені додаткові угоди № 1 від 24.04.2014 та № 2 від 24.07.2014 до кредитного договору № 054-11-13 від 29.11.2013, з встановленням кінцевого строку погашення траншів не пізніше 28.11.2016, а положеннями п.1.9 зазначеного кредитного договору встановлено право банку вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції було неправильно застосовано до спірних правовідносин норми ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, постанова Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 підлягає скасуванню, а рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/13474/15 - залишенню в силі відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1119 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 у справі № 910/13474/15 скасувати, рішення господарського суду міста Києва від 20.07.2015 у справі № 910/13474/15 залишити в силі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аси-Ойл" (83114, м. Донецьк, вул. Щорса, буд. 108-А, ідентифікаційний код 30500737) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Петрокоммерц-Україна" (01601, м. Київ, вул. В. Житомирська, буд. 20, ідентифікаційний код 22906155) 1461,60 грн витрат із сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя А.М. Демидова

С у д д я І.М. Волік

С у д д я С.Р. Шевчук