РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/31620/15

За позовом Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації

про стягнення 21 677,54 грн.

Суддя М.М. Якименко

Представники сторін:

від позивача: Ходорич О.М. - за довіреністю № 064-1274 від 16.02.2015 року;

від відповідача: Шуліка М.О. - за довіреністю від 05.01.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (надалі - відповідач) про стягнення 21 677,54 грн., з яких: 17 007, 29 грн. - основного боргу, 4 422, 83 грн. - пені, 247, 42 грн. - 3% річних та 1 218, 00 грн. - судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням умов договору № 23 від 12.08.2013 про відшкодуванням споживачем у 2013 балансоутримувачу витрат на оплату вартості отриманих комунальних послуг та експлуатаційних витрат в орендованих споживачем приміщеннях за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.12.2105 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 26.01.2016.

26.01.2016 представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача визнав наявність суми основного боргу в розмірі 17 007, 29 грн., в решті позовних вимог просив відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.01.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем укладено Договір № 23 від 12.08.2013 про відшкодуванням споживачем у 2013 балансоутримувачу витрат на оплату вартості отриманих комунальних послуг та експлуатаційних витрат в орендованих споживачем приміщеннях згідно додатку №1 до цього договору, що належать на праві господарського відання балансоутримувачу за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21 (далі - Договір).

Сторони дійшли згоди, що відшкодування послуг здійснюється щомісячно, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (п.2.2 Договору).

Відповідно до п. 3.2.1 Договору, відповідач зобов'язався відшкодувати витрати за отримані послуги в повному розмірі та установлений Договором строк, на підставі актів виконаних робіт, наданих позивачем.

Згідно п. 2.2. Договору, вартість отриманих послуг визначається від загальної кількості та вартості отриманих послуг в цілому, яка визначається відповідно до актів, що постачальних послуг надають позивачу з урахуванням площі приміщення у відсотках, яку займає відповідач по відношенню до загальної площі будівлі.

Відповідно до п. 7.1. Договір діє до 31.12.2013.

Згідно п. 7.3. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде аргументовано, письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Пунктом 7.4. Договору встановлено, що закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору, а також за повне виконання зобов'язань, взятих на себе сторонами згідно з умовами цього Договору.

Додатковою угодою № 2 від 25.05.2014 сторони продовжили термін дії договору № 23 від 12.08.2013р. до 31.12.2014.

Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача був направлений рахунок - фактура №15 від 20.05.2015 про відшкодування за грудень місяць 2014 року балансоутримувачу витрат на оплату вартості отриманих комунальних послуг та експлуатаційних витрат в орендованих приміщеннях та акт виконаних робіт № 32/4 на суму 17 007, 29 грн.

Відповідач підтверджує фактичне споживання теплової енергії у грудні 2014 на суму 17 007, 29 грн., однак на момент розгляду справи борг не сплатив.

Основні засади господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Доказів оплати відповідачем суми 17 007, 29 грн. основного боргу, в тому числі в установлені Договором строки, суду не надано.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання не наведено.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 17 007, 29 грн. основного боргу за грудень 2014 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки, матеріалами справи підтверджується прострочення відповідачем грошового зобов'язання, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, з відповідача підлягають стягненню 247, 42 грн. - 3 % річних за весь час прострочення платежу, розмір яких визначений за обґрунтованим розрахунком позивача.

Відповідач припустився прострочення платежу, а тому позивач, посилаючись на ст. 230, 231 ГК України, ст. 549 ЦК України, просить стягнути з відповідача пеню, яка за розрахунками позивача становить 4 422, 83 грн.

Суд прийшов до висновку, що нарахована позивачем пеня у розмірі 4 422, 83 грн. не підлягає задоволенню, виходячи з наведеного нижче:

- частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком;

- відповідно до статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним;

- пеня, згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України, є одним із видів неустойки.

Враховуючи ту обставину, що між сторонами не була укладена письмова угода відносно забезпечення виконання зобов'язання, позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (04047, м. Київ, вул. Вишгородська, 21, ) на користь Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 143, ) 17 007 (сімнадцять тисяч сім) грн. 29 коп. - основного боргу, 247 (двісті сорок сім) грн. 42 коп. - 3 % річних, 969 (дев'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 49 коп. - судового збору.

3. В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 27.01.2016 року.