РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016Справа №910/31894/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу "Британський Квартал"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Бестбуд-ХХІ»

про стягнення 152 993,22 грн.

Представники сторін:

від позивача: Ніколаєв О.С. - представник за довіреністю № б/н від 01.12.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу "Британський Квартал" до товариства з обмеженою відповідальністю "Бестбуд-ХХІ» про стягнення 152 993,22 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 22БК підряду на проведення проектних робіт, відповідно до п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобовязується здійснити розробку проектної документації зовнішніх мереж водопостачання і каналізації житлових будинків по вул. Яблуневій (будинки № 1,2,3,4) у Голосіївському районі м. Києва і узгодити її з державними службами, надалі - Робота, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.3. договору позивач здійсним передоплату у розмірі 110 000,00 грн., однак роботи відповідачем не виконані до встановленого строку.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по договору, керуючись п. 5.1. договору позивач повідомив відповідачеві про розірвання договору та просив повернути передоплату.

Оскільки роботи не були виконані вчасно, потреба у виконанні таких робіт у позивача відпала і позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення коштів в сумі 110 000,00 грн., пені у сумі 37 993,22 грн., а також витрати на оплату послуг адвоката в суді 5 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 25.01.2016 року.

19.01.2016 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи, на виконання вимог ухвали суду від 22.12.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 25.01.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 22.12.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням поштового відправлення № 010.

Представник позивача у судове засідання з'явився.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 25.01.2016 року у зв'язку із неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 09.02.2016 року.

В судове засідання 09.02.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 22.12.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03150, м. Київ, вулиця Димитрова, будинок 22-б, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 22.12.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача підтримав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявлене в позовній заяві.

Суд відмовив у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову у зв'язку з його необґрунтованістю

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків

03.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 22БК підряду на проведення проектних робіт, відповідно до п. 1.1. якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, підрядник зобовязується здійснити розробку проектної документації зовнішніх мереж водопостачання і каналізації житлових будинків по вул. Яблуневій (будинки № 1,2,3,4) у Голосіївському районі м. Києва і узгодити її з державними службами, надалі - Робота, а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна ціна робіт щодо розробки проектної документації становить 159 287, 00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 3.3. договору оплата робіт за цим договором здійснюється замовником шляхом перерахування безготівкових коштів на поточний рахунок підрядника, вказаний у даному договорі в наступному порядку: перерахування передоплати у розмірі 110 000,00 грн. без ПДВ після підписання цього договору; остаточний розрахунок за виконані підрядником роботи здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт протягом 10 робочих днів з дня їх підписання та скріплення печатками сторін.

Відповідно до п. 3.3. договору позивач здійсним передоплату у розмірі 110 000,00 грн.. що підтверджується платіжним дорученням № 681 та банківською випискою про операції за 04.11.2014 року.

Відповідно до ч. 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п. 4.1. договору підрядник зобовязаний приступити до виконання робіт протягом 3-х днів з дати отримання від замовника вихідних даних, але не пізніше протягом 10-ти днів з моменту укладення цього договору, та закінчити роботи із передачею їх результатів замовнику протягом 40 робочих днів з моменту укладення договору.

Як встановлено судом, позивач помилково вважає, що відповідач повинен виконати роботи до 13.12.2014 року.

Суд зазначає, що позивачем для виконання робіт враховано 40 календарних днів, в той час як, відповідно до умов договору, роботи повинні бути виконані протягом 40 робочих днів з моменту укладення договору.

Таким чином, за розрахунком суду, роботи повинні бути виконані до 29.12.2014 року. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем робіт до 29.12.2014 року як і станом на дату подання позову.

Відповідно до п. 4.2. договору, в тому числі, у разі виникнення спору щодо підстав порушення строків закінчення робіт, обов'язок доказування порушення замовником строків та повноти надання вихідних даних повністю покладається на підрядника.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по договору позивач направив відповідачеві 20.08.2015 року за № БК-5 лист з проханням повернути передоплату у сумі 110 000,00 грн. Вказане підтверджується описом вкладення у лист від 20.08.2015 року, який отриманий відповідачем 10.09.2015 року, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до п. 5.3. договору підрядник зобов'язаний виконати роботи відповідно до вихідних даних та згідно з договором.

Оскільки роботи не були виконані вчасно, потреба у виконанні таких робіт у позивача відпала.

Листом від 26.10.2015 року, керуючись п. 5.1. договору, позивач повідомив відповідачеві про розірвання договору та просив повернути передоплату. Вказане підтверджується описом вкладення у лист від 26.10.2015 року, який отриманий відповідачем 27.10.2015 року, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.Дії відповідача, які полягають у невиконанні робіт, що є істотним відступленням від умов договору, та неповерненні сплачених за виконання робіт коштів є порушенням вимог договору.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 110 000,00 грн. за договором № 22БК підряду на проведення проектних робіт від 03.11.2014 року належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, у зв'язку з неповерненням коштів та невиконанням умов договору позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 37 993,22 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.2.1 договору підрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобов'язань за договором і в таких сумах: за порушення строків закінчення виконання робіт сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від договірної ціни за кожний день прострочення. Вимоги цього пункту стосуються також прострочення строків усунення виявлених недоліків у виконаних роботах.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору, Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Як встановлено судом, роботи підрядником повинні бути виконані до 29.12.2014 року. Позивач нараховує пеню з 14.12.2014 року, тому розмір пені підлягає перерахунку з 30.12.2014 року.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
159 287.0030.12.2014 - 05.02.20153814.0000 %0.077 %4643.33
159 287.0006.02.2015 - 03.03.20152619.5000 %0.107 %4425.12
159 287.0004.03.2015 - 14.06.201510330.0000 %0.164 %26969.69
Таким чином, Таким чином, за перерахунком суду сума пені складає 36 038,14 грн.

З огляду на вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені розмірі 36 038,14 грн. за розрахунком суду.

Вимоги в частині стягнення пені в розмірі 1 955,08 грн. визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.3 статті 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-то: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та адвокатом Євенок Юрієм Юрійовичем 05.05.2015 року укладено договір про надання правової допомоги.

В матеріалах справи наявна розписка про отримання винагороди від 30.11.2015 року, видана адвокатом Євенок Юрієм Юрійовичем якою підтверджується отримання 5 000,00 грн. за послуги по юридичному супроводженню стягнення суми боргу з ТОВ «Бестбуд-ХХІ». Також, наявне свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1 на ім'я Євенок Юрія Юрійовича та ордер НОМЕР_2.

Відповідно до абзацу 3 пункту 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" № 01-8/973 від 14.12.2007, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Частинами 1,2,3 статті 28 ГПК України передбачено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Таким чином, залучення до участі у справі в якості представника іншої особи є правом, а не обов'язком сторони, і пов'язано лише з волевиявленням самої сторони, як і визначення між цією стороною та найнятим представником оплати останнього за надані цим представником послуги.

Враховуючи ціну позову, розумну необхідність у здійсненні таких витрат, обсяг проробленої роботи, та виходячи з розумної необхідності зазначених судових витрат для даної справи витрати на оплату послуг адвоката підлягають задоволенню у сумі 5 000,00 грн., виходячи з розумної необхідності зазначених судових витрат для даної справи.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Бестбуд-ХХІ» (03150, м. Київ, вул. Димитрова, будинок 22-б, ідентифікаційний код: 38746809) на користь обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу "Британський Квартал" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 41, ідентифікаційний код 38891447) основну заборгованість у розмірі 110 000 (сто десять тисяч) грн. 00 коп., пеню у сумі 37 993 (тридцять сім тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 22 коп., витрати на оплату послуг адвоката у сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп., а також 2 190 (дві тисячі сто дев'яносто) грн. 60 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 15.02.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий