ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 р. Справа № 923/70/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт"

до Державного підприємства "Скадовський морський торговельний порт"

про стягнення 85541,11 грн пені,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (представника за дорученням),

від відповідача ОСОБА_2 (представника за дорученням),

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами, спрямованими до відповідача, про стягнення 85541,11 грн пені, нарахованої у звязку з невиконанням зобовязань по поверненню наданої позики в розмірі 500000 грн за договором № 106 Р від 01.09.2014 за період з 31.01.2015 по 30.06.2015.

Відповідачем зазначені вимоги визнаються в повному обсязі, проте ним заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 10000 грн з посиланням на скрутне матеріальне становище підприємства.

Крім викладеного судом встановлено, що 01.09.2014 між сторонами укладено договір позики № 106 Р, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу позику в розмірі 500000 грн, а відповідач зобовязався повернути її за графіком: до 30.01.2015 125000 грн, до 27.02.2015 125000 грн, до 27.03.2015 125000 грн, до 30.04.2015 125000 грн.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу обумовлену позику, перерахувавши 500000 грн платіжними дорученнями № 9134 від 09.09.2014 на суму 250000 грн та № 9278 від 16.09.2015 на суму 250000 грн.

Не дивлячись на умови договору відповідач в обумовлений строк позику не повернув, проте в подальшому між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 01.07.2015 до вказаного договору позики № 106 Р, за умовами якої внесено зміни до пунктів 1.1., 3.1. та 4.1. договору. Зокрема, фактично, сторонами змінено строк надання позики та встановлено, що вона підлягає поверненню за графіком: до 29.01.2016 125000 грн, до 26.02.2016 125000 грн, до 30.03.2016 125000 грн, до 29.04.2016 125000 грн.

Аналіз правовідносин, які існують між сторонами свідчить, що за своєю юридичною природою між ними укладено договір позики. Так, згідно з приписами статті 1046 Цивільного кодексу України за таким договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а останній зобовязується повернути таку ж суму грошових коштів.

В даному випадку позивач не ставить вимогу про виконання основного зобовязання за договором позики, яке виникло станом на час розгляду справи в суді, а заявляє вимоги про стягнення пені в розмірі 85541,11 грн, нарахованої на підставі пункту 7.4. договору, за яким у разі порушення строків повернення отриманої позики позичальник сплачує позикодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення платежів в суми простроченого платежу.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Так, позивачем нарахована пеня:

в розмірі 28499,99 грн за період з 31.01.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн;

в розмірі 24986,63 грн за період з 28.02.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн;

в розмірі 19520,55 грн за період з 28.03.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн;

в розмірі 12534,25 грн за період з 01.05.2015 по 30.06.2015 від суми заборгованості 125000 грн.

З наведеного розрахунку вбачається, що позивачем пеня нарахована за період з наступного дня, коли відповідач повинен був повернути першу частину наданої позики, та до дня підписання додаткової угоди, якою змінено строк повернення позики.

Визначаючи строк виконання зобовязання щодо повернення суми позики та відповідно можливість нарахування пені у випадку такого невиконання, суд зазначає, що за частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У звязку з цим суд констатує, що зобовязання з повернення позики в період з 31.01.2015 по 30.06.2015 дійсно існувало, проте воно в подальшому було змінено на інший строк згідно з додатковою угодою, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 653 ЦК України, за якими у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; такі зобовязання змінюються з моменту досягнення домовленості про зміну; сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобовязанням до моменту зміни, якщо інше не встановлено договором.

За таких обставин, за додатковою угодою № 1 змінено строки виконання зобовязання з повернення позики, а тому з моменту таких змін та до початку відліку строку виконання зобовязання за додатковою угодою № 1 відповідальність за їх невиконання теж, фактично, змінена, а її застосування можливе було лише саме в цей період.

На підставі викладеного суд зазначає, що нарахування позивачем пені за період з 31.01.2015 по 30.06.2015 є неправомірним, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги є безпідставними, сплачений позивачем судовий збір покладається на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Дата підпису повного рішення 16.02.2016

Суддя М.К. Закурін