КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа№ 911/4513/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України ,,Білоцерківський військовий торг"

на рішення господарського суду Київської області від 19.11.2015р.

у справі № 911/4513/15 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України ,,Білоцерківський військовий торг"

до Приватного підприємства ,,Рокон"

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Міністерства оборони України ,,Білоцерківський військовий торг" (далі - позивач) звернулося в господарський суд Київської області з позовом до Приватного підприємства ,,Рокон" (далі - відповідач) про внесення змін до договору підряду №2/501 від 05.03.2010р. - викласти п. 4.2 договору підряду в наступній редакції:

,,п.4.2 Замовник проводить оплату несплаченої суми коштів, що складає різницю між вартістю робіт згідно договірної ціни та перерахованих замовником коштів, після підписання акту прийняття об'єкту".

Рішенням господарського суду Київської області від 19.11.2015р. у справі № 911/4513/15 в задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на положення ГК та ЦК України і дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не зазначено підстав, обставин для внесення змін до договору підряду.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду Київської області від 19.11.2015р. у справі № 911/4513/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, вважає його необґрунтованим, та таким, що прийнято за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, на думку скаржника, місцевий господарський суд не звернув уваги на ту обставину, що відповідачем на сьогоднішній день не передано позивачу документи, що підтверджують фактичне виконання робіт відповідно до наданих ним актів. Як вказує позивач, тільки за висновком відповідного експертного дослідження можливо буде стверджувати, що виконані відповідачем попередні роботи повністю відповідають наданим актам виконаних робіт. За даних обставин позивач вважає, що відповідач вводить керівника підприємства в оману щодо повноти та якості виконаних робіт. Дана обставина, на його думку, є істотною, оскільки без повного з'ясування відповідності виконаних робіт дійсності, не можливо продовжувати будівництво на попередніх умовах п. 4.2 договору підряду. Також позивач вказує на ту обставину, що стосовно нього розглядається справа про банкрутство, і на сьогоднішній день діє мораторій на задоволення вимог кредиторів підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про її необґрунтованість та просить залишити оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2015р. у справі № 911/4513/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 19.01.2016р.

В судовому засіданні 19.01.2016р. оголошено перерву до 08.02.2016р.

08.02.2016р. на адресу суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи копії висновку експерта № 4 за результатами проведення будівельно - технічного дослідження від 08.02.2016р., який судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 08.02.2016р. представник позивача підтримав клопотання про долучення до матеріалів справи експертного висновку, представник відповідача проти даного клопотання заперечив, зазначаючи, що наданий висновок не має відношення до даної справи.

Колегія суддів зазначає, що додаткові докази, надані позивачем, не можуть бути прийняті у якості доказів з огляду на те, що: по-перше, дата складання висновку - 08.02.2016р., тобто на дату прийняття рішення судом першої інстанції - 19.11.2015р. даного доказу не існувало, по-друге, позивачем не зазначено, які обставини, що стосуються предмету спору, може підтвердити наданий висновок.

В судовому засіданні 08.02.2016р. представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача заперечив проти наведених доводів з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2010р. між ДП МОУ ,,Білоцерківський військовий торг" (далі - замовник, позивач) та Приватним підприємством ,,Рокон" (далі - підрядник, відповідач) укладено договір підряду №2/501, предметом якого є зобов'язання підрядника виконати по завданню замовника свинарник розміром 21х78 м. та зобов'язання замовника прийняти і оплатити виконання будівельних робіт (п.1.1).

Підрядник зобов'язується виконати роботи у наступні строки: початок робіт - протягом 3-х днів з моменту підписання договору; закінчення - до 01.07.2011р. (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору вартість робіт (без спеціальних і благоустроїв) згідно договірної ціни становить 1 891 тис. грн.

В пункті 4.2 договору сторони погодили, що замовник проводить оплату коштами в наступному порядку:

- авансовий платіж 200 тис. грн. до початку виконання робіт;

- залишок суми виплачується на протязі 3-х днів з моменту підписання акту виконаних робіт, що визначається згідно типової форми № КБ-2 та оплачується згідно типової форми № КБ-3.

За змістом п. 9.1 договору він набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до закінчення робіт.

02.09.2015р. ДП МОУ ,,Білоцерківський військовий торг" направило на адресу відповідача претензію № 495 про сплату пені та штрафу за прострочення виконання зобов'язання щодо здачі об'єкту, в якій також викладено пропозицію про зміну п. 4.2 Договору підряду №2/501 від 05.03.2010 року, шляхом викладення даного пункту в такій редакції:

,,п. 4.2 Замовник проводить оплату несплаченої суми коштів, що складає різницю між вартістю робіт згідно договірної ціни та перерахованих Замовником коштів, після підписання акту прийняття об'єкту".

У відповідь на претензію відповідач листом від 15.09.2015р. № 6 зазначив про відмову в її задоволенні та висловив незгоду щодо внесення змін до договору підряду №2/501 від 05.03.2010р.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову, посилаючись на ту обставину, що позивач не довів належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, за наявності якої можливо внести зміни до договору.

Враховуючи встановлені у даній справі обставини та наявні докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється всього того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Під зміною господарського договору слід розуміти зміну зобов'язань, які сторони прийняли на себе за договором, відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

За змістом частин 2-4 ст. 188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 652 Цивільного кодексу України встановлений порядок зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Так, ч. 1 ст. 652 ЦК України регламентовано, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, законодавчо закріплено можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.05.2011р. у справі № 3-47гс11, від 27.02.2012р. у справі № 2/52-09, які згідно з приписами ст. 111-28 ГПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права, а також мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 4 статті 652 ЦК України унормовано, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги у даній справі, позивач посилається на ту обставину, що відповідачем на час розгляду спору не передано виконавчу документацію за договором підряду. Як зазначає позивач, він не відмовляється сплатити відповідачу кошти, стягнуті рішенням господарського суду Київської області від 08.12.2011р., однак, на даний час господарським судом Київської області розглядається справа про банкрутство ДП МОУ ,,Білоцерківський військовий торг" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, в зв'язку з чим позивач і просить внести зміни в п. 4.2 договору підряду.

Як вірно вказав суд першої інстанції, позивачем не зазначено підстав, причин, обставин тощо, з якими закон пов'язує можливість внесення змін до договору підряду.

Так, дійсно, сторони у справі в момент укладення спірного договору не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, а саме, буде порушено справу про банкрутство позивача.

Однак, відповідно до ст. 42 ГК України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, тому, у даному випадку ризик зміни обставин несе позивач.

Матеріали справи не містять доказів того, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Київської області від 08.12.2011р. у справі № 9/072-11 за позовом Приватного підприємства ,,Рокон" до Державного підприємства Міністерства оборони України ,,Білоцерківський військовий торг" про стягнення 391 253,36 грн. заборгованості за договором підряду № 2/501 від 05.03.2010р. позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача кошти за виконані позивачем підрядні роботи.

Посилання позивача на ту обставину, що при укладанні договору він розраховував, що відповідачем буде побудовано свинарник у відповідності до вимог будівельних норм та відповідною комісією його буде введено в експлуатацію, однак, на даний час останній не надав документацію, яка б підтверджувала повноту та якість робіт, перелік яких зазначений в актах виконаних робіт, колегією суддів відхиляються з огляду на ту обставину, що такі доводи позивача фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених рішенням господарського суду Київської області від 08.12.2011р. у справі № 9/072-11 і не можуть свідчити про істотну зміну обставин, в розумінні ст. 652 ЦК України.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність одночасно чотирьох умов для зміни договору, тому позовні вимоги у даній справі не підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки вони спростовуються викладеним вище.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення господарського суду Київської області від 19.11.2015р. у справі № 911/4513/15, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення є законним, обґрунтованим та відповідає обставинам справи, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Київської області від 19.11.2015р. у справі № 911/4513/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України ,,Білоцерківський військовий торг" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко