КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа№ 910/29263/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Шевченка Е.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі Волуйко Т.В.

представники сторін:

позивача: Лакуніна Т.В. - довіреність № 292 від 18.09.2015р., Борисенко А.С. - довіреність № 292 від 18.09.2015р., Вознюк О.В. - довіреність № 292 від 18.09.2015р.

відповідача: Мазур І.О. - довіреність № 300-122/01-5446 від 25.05.2015;

розглянувши апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Тольяттіазот"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2015р.

у справі № 910/29263/15 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тольяттіазот"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним акта (рішення) та зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2015р. у справі №910/29263/15 відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України, з посиланням на те, що лист АМК від 24.09.2015 №136-29/07-9781 не є ні нормативним актом, ані актом індивідуальної дії.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки предметом спору є оскарження рішення Антимонопольного комітету України щодо відмови ВАТ "Тольяттіазот" у залученні в якості третьої особи і даний спір підлягає розгляду господарським судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження.

14.12.2015 відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що вона є обґрунтованою та законною, а також на те, що позивачем відмова у залученні третьою особою оскаржена до Окружного адміністративного суду міста Києва.

13.01.2016 позивач подав заперечення на відзив відповідача, у яких вказує на необґрунтованість його доводів, оскільки предметом спору є саме рішення відповідача, а позовні вимоги у адміністративній справі відрізняються від вимог у даній справі.

08.02.2016 в судовому засіданні представники позивача (скаржника) підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу на розгляд до суду першої інстанції, оскільки порушується право позивача на судовий захист. Представник відповідача заперечила проти задоволення апеляційної скарги, вказала, що позивачу відмовлено у залученні третьою особою листом, який не підлягає оскарженню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Антимонопольним комітетом України розглядається справа № 136-26/50-15 за ознаками порушення публічним акціонерним товариством "Одеський припортовий завод" законодавства про захист економічної конкуренції.

ВАТ "Тольяттіазот" подало до Антимонопольного комітету України заяву від 03.09.2015 № 772 щодо залучення у якості третьої особи до участі у вказаній справі.

Листом від 24.09.2015 № 136-29/07-2781 заступник Голови Комітету - державний уповноважений ОСОБА_6 повідомив про те, що у Комітету відсутні підстави для залучення ВАТ "Тольяттіазот" до справи № 136-26/50-15 в якості третьої особи.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ВАТ "Тольяттіазот" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом, у якому просило визнати недійсним оскаржуваний акт (рішення) Антимонопольного комітету України про відмову у залученні ВАТ "Тольяттіазот" в якості третьої особи до участі у справі №136-26/50-15 про порушення публічним акціонерним товариством "Одеський припортовий завод" законодавства про захист економічної конкуренції та зобов'язати Антимонопольний комітет України залучити ВАТ "Тольяттіазот" як третю особу до участі у справі №136-26/50-15, про що прийняти відповідне розпорядження.

Відмовляючи у прийнятті позову в оскаржуваній ухвалі Господарський суд міста Києва прийшов до висновку, що лист Антимонопольного комітету України від 24.09.2015 №136-29/07-9781 не є ні нормативним актом, ані актом індивідуальної дії, а тому у прийнятті позову про визнання недійсним такого листа слід відмовити.

Проте колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується із вказаним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції" третьою особою є особа, залучена до участі у справі у зв'язку з тим, що рішення може суттєво зачепити її права та інтереси, охоронювані цим Законом. Про визнання третьою особою органами Антимонопольного комітету України приймається розпорядження, про що повідомляються особи, які беруть участь у справі.

Статтею 60 вказаного Закону встановлено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено. Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Аналогічні положення містяться у ч.7 ст. 40 Господарського кодексу України, відповідно до якої рішення Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень можуть бути оскаржені до суду.

У пункті 2 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 22.10.2008 № 01-8/634 зазначено, що згідно з частиною другою статті 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" рішення та розпорядження державних уповноважених Антимонопольного комітету України приймаються від імені Антимонопольного комітету України. Відтак оспорюване рішення державного уповноваженого Антимонопольного комітету України є актом державного органу - Антимонопольного комітету України і як таке може бути предметом спору в суді на загальних підставах.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова заступника Голови Комітету - державного уповноваженого ОСОБА_6 у залученні ВАТ "Тольяттіазот" третьою особою є рішенням Антимонопольного комітету України і спір щодо його оскарження підлягає розгляду господарським судом.

Проте, суд першої інстанції фактично обмежив суб'єкта оскарження у здійсненні прав, передбачених п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 N 475/97-ВР).

Враховуючи вищенаведене, колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року скасуванню.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст. 106 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 4.8 Постанови Пленуму вищого господарського суду України від 21.02.2013 року за №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Тольяттіазот" задовольнити повністю.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 року у справі №910/29263/15 скасувати.

3. Матеріали справи №910/29263/15 передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді Е.О. Шевченко

Б.О. Ткаченко