донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

08.02.2016 справа №913/916/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 представник за довіреністю №14-88 від 18.04.2014 р.
від відповідача:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
на рішення господарського суду Луганської області
від14.12.2015
по справі№ 913/916/15 (ОСОБА_5В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
доКомунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, м. Золоте, Попосянський район, Луганської області
простягнення 13 730 125 грн. 76 коп.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, м. Золоте, Попасянський район, Луганська область області про стягнення 13 730 125,76 грн. (а.с.4-6).

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. позовні вимоги задоволені частково; стягнуто з Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради, вул. Луначарського, 22А, м. Золоте, Луганська область, 93295, на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, , заборгованість за договором №13/3714-ТЕ-20 від 28.12.2012 купівлі-продажу природного газу в розмірі 10 745 851 грн. 11 коп. (десять мільйонів сімсот сорок пять тисяч вісімсот пятдесят одна гривня 11 копійок), пеню в розмірі 397 204 грн. 64 коп. (триста девяносто сім тисяч двісті чотири гривні 64 копійки), 3% річних в розмірі 406 751 грн. 79 коп. (чотириста шість тисяч сімсот пятдесят одна гривня 79 копійок), інфляційні витрати в розмірі 1 764 744 грн. 02 коп. (один мільйон сімсот шістдесят чотири тисячі сімсот сорок чотири гривні 02 копійок) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 182 455 грн. 56 коп. (сто вісімдесят дві тисячі чотириста пятдесят пять гривень 56 коп. В решті позову відмовлено (а.с.108-112).

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням господарського суду Луганської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення в частині зменшення розміру пені на 398519,51 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 398519,51 грн. пені, в стягненні яких було відмовлено Господарським судом Луганської області. В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015 р. у справі №913/916/15 залишити без змін.(а.с.129-136).

В обґрунтування своїх доводів, апелянт неодноразово звертає увагу апеляційного суду на заподіяні збитки позивачу неналежним виконанням зобовязань, а також не було оцінено розмір таких збитків.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Чернота Л.Ф., Склярук О.І., Ломовцева Н.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.01.2015р. порушене апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 08.02.2016 р. об 11.00. год.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015 р. у справі №913/916/15 скасувати в частині зменшення розміру пені на 398519,51 грн., та прийняти в цій частині нове рішення, за яким стягнути з Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пеню у сумі 398519,51 грн.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення №02-34/310/16 від 20.01.2016 р., своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

02.02.2016 р. через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив з додатками на апеляційну скаргу від КП «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради, в якому просив суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідача лише суму основного боргу.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки сторін було повідомлено про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого статями 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні повноважного представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (продавець), в особі директора Департаменту реалізації газу ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності від 07.11.12. №14-477, з однієї сторони та Комунальним підприємством «Первомайськтеплокомуненерго» Первомайської міської ради (покупець), в особі начальника ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту, з другої сторони був укладений договір купівлі-продажу природного газу №13/3714-ТЕ-20 (далі договір) (а.с. 10-15).

Згідно з п.1.1. договору Продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.) (а.с10).

Відповідно до п.1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (а.с.10).

Покупець до 20 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, надає продавцю належним чином оформлену заявку на планові обсяги споживання газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою. Плановий обсяг поставки підтверджується продавцем та доводиться до відома газотранспортних підприємств в електронному вигляді оператором ЄГТСУ на відповідний місяць поставки, відповідно до п.3.1.2 договору а.с.11).

У разі невиконання та/або несвоєчасного виконання покупцем вимог п.6.1 договору продавець має право зменшити плановий обсяг поставки, який зазначається в заявці на наступний місяць поставки. Пропорційно загальній сумі грошових коштів, не сплачених покупцем станом на 20 число місяця, що передує місяцю поставки. Коригування планових обсягів газу оформляється покупцем у вигляді заявки, згідно 3.1.3 договору (а.с11).

Пунктом 7.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (а.с.13).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11. договору) (а.с.15).

Договір на купівлю-продаж природного газу разом з додатками до нього, підписані обома сторонами без розбіжностей та скріплені їх печатками.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та глав 19, 20 Господарського кодексу України.

Умовами ст. 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зазначена норма Цивільного кодексу України кореспондується з положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору та додаткових угод до нього передав, а відповідач прийняв у жовтні 2013 року природний газ на підставі договору в обсязі 1715,200 тис.куб.м. на суму 2 245 539,84 грн. (спожитий у січні 2013р.), 1457,133тис.куб.м. на суму 1907 678,52 грн. (спожитий у лютому 2013р.), 1488,100 тис.куб.м. на суму 1 948 220,52 грн. (спожитий у березні 2013р.), 60,714 тис.куб.м. на суму 79 486,78 грн. (спожитий у квітні 2013), 844,079 тис.куб.м на суму 1 105 068,23 грн. (спожитий у жовтні 2013), 1 099,434 тис.куб.м. на суму 1 439 378,99 грн. (спожитий у листопаді 2013р.), 1741,123 тис.куб.м. на суму 2 279 478,23 грн. (спожитий у грудні 2013 р.), що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписано сторонами та скріплено печатками підприємств без зауважень та заперечень (а.с.17-23).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. (а.с12).

Разом з тим, відповідач свої зобов'язання з оплати поставленого позивачем газу належним чином не виконував, за поставлений газ вчасно не розраховувався.

Тому, позовні вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 10 745 851,11 грн. обгрунтовані.

На підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 407 093,34 грн. та інфляційні нарахування на суму боргу у сумі 1 781 065,13 грн., що підтверджено відповідними розрахунками позивача наявними в матеріалах справи.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення термінів оплати за договором №13/3714-ТЕ-20 від 28.12.2012 позивачем нараховано 3% річних у сумі 407 093,34 грн. на зобовязання з оплати, що виникли у січні-грудні 2013 року, згідно наданого позивачем розрахунку.

Перевіривши розрахунок заявлених 3% річних колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно перерахував розмір позовних вимог в цій частині.

Тому, обґрунтовано стягнув 3% річних у сумі 406 751,79 грн. В решті відмовив.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 1 781 065,13 грн. інфляційних колегія суддів зазначає наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочення платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочення.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у п. 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивачем в розрахунку втрат від інфляції по кожному місяцю було взято суму боргу на початок місяця та застосовано поточний індекс інфляції, а не індекс інфляції за наступний місяць, як зазначено вище.

Борг за січень 2013 року повинен був сплачений до 14.02.2013. Нарахування інфляційних витрат позивач повинен був здійснювати починаючи з березня 2013 року, а також враховуючи суму боргу на кінець кожного місяця у випадку здійснення оплати за спожитий газ.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за зобовязаннями січня 2013 року за період з березня 2013 року по вересень 2014 року судом першої інстанції правомірно встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 330 635,28 грн. Однак, оскільки позивачем заявлено до стягнення за вказаний період інфляційні витрати в сумі 328 015,99 грн., суд не може виходити за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає вказана сума 328 015,99 грн.

Борг за лютий 2013 року повинен був сплачений до 14.03.2013. Нарахування інфляційних витрат позивач повинен був здійснювати починаючи з квітня 2013 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за зобовязаннями лютого 2013 року за період з квітня 2013 року по вересень 2014 року судом першої інстанції встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 317 509,77 грн.

Борг за березень 2013 року повинен був сплачений до 14.04.2013. Нарахування інфляційних витрат позивач повинен був здійснювати починаючи з травня 2013 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за зобовязаннями березня 2013 року за період з травня 2013 року по вересень 2014 року судом першої інстанції правомірно встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 324 257,49 грн.

Борг за квітень 2013 року повинен був сплачений до 14.05.2013. Нарахування інфляційних витрат позивач повинен був здійснювати починаючи з червня 2013 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за зобовязаннями квітня 2013 року за період з червня 2013 року по вересень 2014 року судом першої інстанції правомірно встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 13 136,98 грн.

Борг за жовтень 2013 року повинен був сплачений до 14.11.2013. Нарахування інфляційних витрат позивач повинен був здійснювати починаючи з грудня 2013 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за зобовязаннями жовтня 2013 року за період з грудня 2013 року по вересень 2014 року судом першої інстанції встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 185 260,66 грн.

Борг за листопад 2013 року повинен був сплачений до 14.12.2013. Нарахування інфляційних витрат позивач повинен був здійснювати починаючи з січня 2014 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за зобовязаннями листопада 2013 року за період з січня 2013 року по вересень 2014 року судом першої інстанції правомірно встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 232 945,02 грн.

Борг за грудень 2013 року повинен був сплачений до 14.01.2014. Нарахування інфляційних витрат позивач повинен був здійснювати починаючи з лютого 2014 року.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за зобовязаннями грудня 2013 року за період з лютого 2014 року по вересень 2014 року судом першої інстанції встановлено, що інфляційні витати за цей період складають 363 618,11 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що вимоги позивача про стягнення інфляційних нарахувань в сумі 1 764 744,02 грн. В решті відмовлено.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 796 116,18 грн., нараховану за період січень-грудень 2013, згідно наданого позивачем розрахунку.

За приписами статей 611, 612 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Зобовязання можуть забезпечуватись неустойкою, якою є відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Такий вид забезпечення виконання зобовязання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України, частиною шостою статті 231 Господарського кодексу країни, статтями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань та частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.7.2. договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 договору покупець у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу за кожний день прострочення платежу.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, а саме розміру пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками господарського суду щодо стягнення розміру пені, з огляду на наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач послався на розташування підприємства на території АТО, в безпосередній близькості від лінії зіткнення.

В результаті проведення антитерористичної операції на території міста Первомайська, КП Первомайськтеплокомуненерго опинилося в центрі активних дій АТО. З 23 липня 2014 року діяльність підприємства була призупинена.

У звязку з тимчасовою окупацією м. Первомайська, відповідно до вимог Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595, задля забезпечення відновлення роботи 27.11.2014 підприємство було переміщено на територію, підконтрольну Україні та внесені зміни в установчі документи підприємства, повязані зі зміною юридичної адреси на адресу: Луганська область, Папаснянський район, місто Золоте, вул. Луначарського 22А.

У звязку із наведеним 70% активів залишилося на окупованій території з обмеженим доступом вїзду. Так на балансі підприємства обліковується 12 котелень та 20 міні котелень, з них на даний час обслуговуються підприємством, а саме на території, контрольованій Україною 4 котельні та 11 міні котелень; 11 одиниць транспорту, що обліковується на балансі підприємства та 20 одиниць, що знаходяться в оперативній оренді підприємства залишилися на території м. Первомайська. Середньооблікова кількість штатних працівників станом на 01.11.2015 становить 166 осіб, з них фактично працюють 57 осіб. Сумарна встановлена потужність по підприємству станом на 01.09.2015 знизилась з 107,366 Гкал/год до 30,723 Гкал/год, приєднане навантаження з 49,735 Гкал/год до 14,616 Гкал/год. Проведення антитерористичної операції призвели до неможливості здійснення оплати за послуги теплопостачання дебіторами, що залишилися на окупованій території, до масових виїздів мешканців з житлових будинків, що сказалося на рівні оплати за надані послуги з централізованого опалення.

Крім того, з моменту проведення АТО тобто починаючи з 14.04.2014 та станом на теперішній час всі установи АТ Ощадбанк на території Луганської області, яка не підконтрольна українській владі, в тому числі і на території міста Первомайськ, не працюють. Банківське обслуговування КП Первомайськтеплокомуненерго було поновлено у Лисичанському відділенні АТ Ощадбанк лише 16.10.2014. Таким чином, будь-які грошові операції з отриманням платежів та перерахуванням, в тому числі відповідно до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу.

КП Первомайськтеплокомуненерго є єдиним підприємством на території Попаснянського району Луганської області, яке централізовано поставляє теплову енергію 3 лікувальним закладам, 8 шкільним та дошкільним навчальним закладам, Гірській загальноосвітній школі інтернат, Золотівському професійному ліцею та надає послуги з централізованого опалення 2964 абонентам.

За приписом п.3ст.83 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи рішення, господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру цих санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст.551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Оскільки пеня є різновидом неустойки, яка в свою чергу має подвійну правову природу одночасно є засобом забезпечення договірних зобовязань (стимулює їх виконання) і мірою відповідальності за неналежне виконання зобовязання (санкцією), то пеня має компенсаційний характер та її розмір повинен бути відповідним розміру понесених позивачем збитків.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що в даному випадку розмір заявленої до стягнення суми пені не відповідає наслідкам порушення відповідачем своїх зобовязань, оскільки період прострочення виконання був незначним.

Судова колегія також бере до уваги, що КП Первомайськтеплокомуненерго є єдиним підприємством на території Попаснянського району Луганської області, яке централізовано поставляє теплову енергію 3 лікувальним закладам, 8 шкільним та дошкільним навчальним закладам, Гірській загальноосвітній школі інтернат, Золотівському професійному ліцею та надає послуги з централізованого опалення 2964 абонентам.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є комунальним підприємством, яке надає послуги з теплопостачання населенню Попаснянського району, а населення несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує послуги відповідача, що в свою чергу веде до виникнення заборгованості і затримки оплати спожитого газу. Крім того, КП Первомайськтеплокомуненерго знаходиться на території проведення АТО, що в свою чергу ускладнює роботу підприємства.

Стягнення пені в повному обсязі суттєво може погіршити фінансовий стан відповідача, що призведе до зростання заборгованості, що може відобразитися на якості послуг, що ним надаються.

Судова колегія врахувала фінансовий стан обох сторін.

Відтак, вказані у клопотанні обставини, скрутне становище відповідача, суд першої інстанції правомірно вважає можливим зменшити розмір пені на 50%, що складає 397 204,64 грн.

У зв'язку з викладеним та враховуючи: ненадання позивачем доказів щодо розміру збитків, спричинених саме несплатою відповідачем пені, матеріальні інтереси обох сторін у справі, а також беручи до уваги те, що позивачем нараховано 3% річних, що також компенсує можливі збитки, незначний період прострочення, а також враховуючи матеріальні інтереси позивача, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду щодо зменшення розміру пені на 50%.

Таким чином, загальна сума пені, яка підлягає задоволенню складає 794 409,28 грн. В решті слід відмовити.

Крім того, господарським судом при винесенні оспорюваного рішення враховано тяжкий майновий стан обох сторін, у звязку з чим відповідачу зокрема зменшено розмір нарахованої пені на 50%.

За змістом апеляційної скарги, апелянт посилається на скасування частково рішення Донецької області. У даному випадку, рішення прийнято господарським судом Луганської області. Судова колегія вважає це опискою, яка не призвела до прийняття неправильного рішення та розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

При таких обставинах доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. по справі №913/916/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 4-7, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ на рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. у справі №913/916/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 14.12.2015р. у справі №913/916/15 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Л.Ф.Чернота

Судді: О.І.Склярук

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

1. відповідачу;

1. у справу,

1 ДАГС,

1 ГСЛО