РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/30341/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТриМоб"

про стягнення 134 520,00 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Липець В.К. - представник за довіреністю № 6 від 03.12.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "ТриМоб" про стягнення 134 520,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Державною фінансовою інспекцією в Сумській області за наслідками ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства "Міськводоканал" за період з 01.01.2014 по 31.03.2015 складено акт № 05-08/03 від 12.06.2015, згідно якого внаслідок обстеження встановлено наявність розміщеного телекомунікаційного обладнання, тобто антен стильнікового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку на території окремих КНС в період з 01.06.2013 по 31.05.2015, що підтверджується договорами, та позивачем не було на виконання рішення Сумської міської ради № 2383-МР від 29.05.2013 приведено договірні відносини у відповідність до таких вимог, так як окрім надання послуг з розміщення, фактично надано послуги щодо користування майна (орендні відносини), внаслідок чого міський бюджет не отримав частину від орендної плати чим завдано матеріальної шкоди (збитків).

У зв'язку з чим, комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради просить суд сягнути з відповідача заборгованість в розмірі 134 520,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 02.12.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 21.12.2015 року.

В судовому засіданні 21.12.2015 року оголошено перерву до 25.01.2016 року.

В судове засідання 25.01.2016 року представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 21.12.2015 року.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Державною фінансовою інспекцією в Сумській області, на виконання п. 1.2.4.2 плану контрольно-ревізійною роботи Держфінінспекції в Сумській області на ІІ квартал 2015 року, з 06.04.2015 року по 05.06.2015 року проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, за період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року.

За наслідками ревізії складено акт № 05-08/03 від 12.06.2015, згідно якого внаслідок обстеження встановлено, що в порушення ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», п. 8 Сумської міської ради від 01.02.2012 року № 1186-МР із змінами, внесеними рішенням Сумської міської ради від 29.05.2013 № 2383-МР не укладено договори оренди на розміщення антен стільникового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку, не виставлено до оплати та не стягнуто з ПрАТ «Телсистеми України», ТОВ «ТриМоб», ПрАТ «Київстар» відповідної орендної плати за фактичне розміщення на території окремих КНС антен стільникового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку, в загальній сумі 538 080,00 з ПДВ, що відповідно призвело до недоотримання доходів підприємством з загальній сумі 376 656,00 грн. та міським бюджетом (30% орендної плати за комунальне майно) в сумі 161 424,00 грн., що призвело до нанесення матеріальної шкоди (збитків) підприємству та міському бюджету на вказані сумі.

Між Комунальним підприємством "Міськводоканал" (виконавець) та товариства з обмеженою відповідальністю "ТриМоб" (замовник) укладено договір на надання послуг з розміщення обладнання № 11-07/60 від 01.02.2012, відповідно до якого виконавець зобов'язується за завданням замовника надавати послуги, які визначені в п. 1.2 цього договору, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх вартість.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Пунктом 1.2. даного договору передбачено, що виконавець на умовах, встановлених цим договором, зобов'язується: прийняти та здійснювати зберігання переданого йому замовником телекомунікаційного обладнання згідно переліку (в якому зазначено найменування кількість, якість і вартість обладнання), який складає невід'ємну частину цього договору (додатком № 1) за адресою: м. Суми, вул. Д. Коротченко, 20 (КНС-9), згідно з планом-схемою, що складає невід'ємну частину цього договору (додаток № 2).

Перелік обладнання, що передається на зберігання може бути в будь-який час змінений замовником, у зв'язку з чим сторони складають новий додатком № 1.

Позивач зауважив, що крім надання послуг зі збереження даного обладнання по договору від 01.02.2012 року № 11-07/60, підприємством фактично надано в користування частину комунального майна для розміщення телекомунікаційного обладнання, що використовувалось ТОВ «ТриМоб».

Рішенням Сумської міської ради від 29 травня 2013 року № 2383-МР «Про внесення змін та доповнень до рішення Сумської ради від 01.02.2012 року № 1186-МР «Про затвердження Методики розрахунку орендної плати за майн територіальної громади міста Суми та пропозиції її розподілу та типового договору оренди нерухомого комунального майна» (із змінами) визначено, що розмір місячної орендної плати для розміщення антен стільникового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку, становить 5 000,00 грн. без ПДВ.

Позивач здійснив розрахунок недоотриманої орендної плати за розміщення суб'єктами господарювання стільникового зв'язку, CDMA зв'язку, мобільного зв'язку на території окремих КНС за період з 01.06.2013 року по 31.03.2015 року, яка становить 134 520,00 грн.

Держфінінспекцією в Сумській області направлено позивачеві лист від 22.07.2015 року № 18-05-14-14/4330 про усунення виявлених ревізією порушень законодавства з фінансових питань.

У свою чергу, комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради 28.10.2015 року направило ТОВ «ТриМоб» листа-вимогу на суму 134 520,00 грн. вих. № 22/11602 від 23.10.2015 року разом із рахунком № 963 від 21.10.2015 року на суму 135 520,00 грн.

Відповідачем вимога не виконана.

У відзиві на позовну заяву вих. № 1/2-1/1530 від 16.12.2015 року відповідач підтвердив, що між ним та позивачем укладено договір на надання послуг № 11-07/60 від 01.02.2012 року.

Ні позивач в позовній заяві не зазначає про наявність боргу по сплаті за послуги по розміщенню обладнання у розмірах, визначених договорами (із змінами), ні відповідач в свою чергу не підтверджує наявність боргу з оплати вказаних послуг, а лише платіжними дорученнями на суму 73 500,00 грн. підтвердив належне виконання договору № 11-07/60 від 01.02.2012 року (наявні в матеріалах справи).

Також відповідач зазначив, що інших договорів між сторонами не укладалось, але між товариством з обмеженою відповідальністю "ТриМоб" та приватним акціонерним товариством «Телесистеми України» укладено договір оренди № 11-07/119 від 01.02.2012 року, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове відшкодоване (платне) користування ділянки залізобетонної опори, яка є власністю орендодавця, у кількості 4 шт. для розміщення антенних пристроїв базової станції стільникового зв'язку орендаря з невід'ємним правом прокладення фідерів до зазначених антен по конструкції залізобетонної опри від обладнання ТОВ «ТриМоб», зокрема обладнання цифрового стільникового зв'язку стандарту ІМТ-2000 CDMA (UMTS/WCDMA) орендаря.

Згідно з п. 1.3. договору оренди, залізобетонна опора стільникового зв'язку з антенномісцями, згідно даного договору, розташована за адресою: м. Суми, вул. Д,Коротченко, 20.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу України регламентовано, що зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 9.1. договору, за згодою сторін умови договору можуть бути змінені. Всі зміни і доповнення до договору дійсні, якщо вони складені у письмовому вигляді.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського кодексу України передбачено, що сторона договору, яка вважає за необхідне, зокрема, змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні, яка у двадцятиденний строк після одер жання такої пропозиції повідомляє іншу сторону про результати її розгляду.

Однак, судом встановлено, що на день вирішення спору сторонами не уклада лось будь-яких змін до договорів в частині узгодження нового розміру плати за послуги по розміщенню обладнання (із включенням сум за послуги оренди).

Відповідно до частин 4-5 статті 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінте ресована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Доказів того, що позивач звертався з позовом до суду про спонукання від повідача про внесення змін до договору в частині нового розміру плати за надання послуг по розміщенню обладнання (із включенням сум за послуги оренди) не подано.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони були вільними при укладенні договору на надання послуг № 11-07/60 від 01.02.2012 року та визначенні умов даного договору, договір виконано повністю як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача, тобто роботи виконані, прийняті та оплачені.

Так, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на акт ревізії від 12.06.2015 року № 05-08/03, що проведена Державною фінансовою інспекцією в Сумській області, яка носить рекомендаційний характер, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Враховуючи те, що на момент вирішення спору сторонами не укладалось будь-яких змін до договору та зважаючи на правову природу договору, за відсутності належного оформлення внесених до них змін щодо ціни договору, у відповідача не виникло зобов'язання по сплаті коштів в іншому розмірі, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 11.02.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий