РІШЕННЯ

08 лютого 2016 року Справа № 913/1092/15

Провадження №19/913/1092/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТ Біофарм, м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська фірма Агроукрптаха, м.Луганськ

про стягнення 166314 грн 54 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання помічник судді Мєшкова Д.О.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 15.01.2016;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю АТ Біофарм звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська фірма Агроукрптаха про стягнення заборгованості за договором поставки №160 від 10.01.2013 в сумі 166314 грн 54 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.11.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 09.12.2015.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 09.12.2015 розгляд справи відкладений на 12.01.2016, а потім відповідною ухвалою на 18.01.2016.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.01.2016 розгляд справи відкладений на 25.01.2016.

Письмовим поясненням б/н від 15.01.2016 позивач зазначив, що при складанні позовної заяви було допущено помилку в даті підписання договору поставки №160 та просив вважати правильною датою договору 10.01.2013.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.01.2016 було продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 08.02.2016; розгляд справи відкладений на 08.02.2016.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечив участі повноважного представника у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно до п.п.3.9.1, 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч.1 ст.64 та ст.87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманої на сайті https://usr.minjust.gov.ua, місцезнаходженням відповідача є: 1-й Оборонний проїзд, б.4, м.Луганськ, 91047.

Відповідно до п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи-підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Згідно з ст.18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 №755-IV якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

За інформацією Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта, розміщеній на офіційному веб-сайті (http://www.ukrposhta.com/www/upost.nsf/(documents)/05B89C5B88C05079C2257D7E002C3293) пересилання пошти до/з міста обласного значення Луганськ тимчасово не здійснюється.

Господарським судом було розміщено на офіційному веб-порталі Судова влада в Україні в мережі Інтернет: http://lg.arbitr.gov.ua/sud5014/ інформацію про дату, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується відповідними роздруківками (а.с.57, 63, 96, 103, 111).

Також відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, не забезпечив явку представника у судове засідання, не надання відзиву на позовну заяву та не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

Згідно положень ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 08.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю АТ Біофарм (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська фірма Агроукрптаха (покупець, відповідач) 10.01.2013 був укладений договір поставки №160, за умовами якого постачальник зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити товар, а покупець зобовязався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти й оплатити такий товар (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору обсяг, найменування, асортимент товару визначається сторонами у специфікації або видатковій накладній, яка з моменту її підписання є невідємною частиною цього договору.

Поставка товару здійснюється на умовах СРТ (Інкотермс 2010) за адресою: м.Луганськ (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.4 договору датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної постачальника на поставку товару.

Вартість товару, що поставляється за цим договором, визначається відповідно до специфікації, видаткової накладної (п.4.1 договору).

Згідно з п.4.2 договору покупець здійснює оплату за товар у наступному порядку: протягом 14 днів з моменту отримання товару. Оплата може здійснюватися однією сумою, або частинами.

На виконання вказаних умов договору позивач протягом 2013-2014 років здійснював відповідачу поставку товару.

Відповідач отриманий товар оплачував частково, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за поставками за видатковими накладними №468 від 11.03.2014, №827 від 22.04.2014, №1124 від 27.05.2014, №1377 від 25.06.2014 в сумі 166314 грн 54 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір №160 від 10.01.2013 є договором поставки, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В п.4.2 договору сторони передбачили, що покупець здійснює оплату за товар у наступному порядку: протягом 14 днів з моменту отримання товару. Оплата може здійснюватися однією сумою, або частинами.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем до матеріалів справи на підтвердження поставки відповідачеві товару за договором №160 від 10.01.2013 додані видаткові накладні №468 від 11.03.2014, №827 від 22.04.2014, №1124 від 27.05.2014, №1377 від 25.06.2014.

Видаткова накладна №468 від 11.03.2014 (а.с.76) на суму 71573 грн 40 коп., в т.ч. ПДВ, підписана зі сторони відповідача фахівцем з постачання ОСОБА_2 за довіреністю №279 від 06.03.2014 (а.с.77); видаткова накладна №827 від 22.04.2014 (а.с.79) на суму 24759 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ підписана зі сторони відповідача фахівцем з постачання ОСОБА_2 за довіреністю №459 від 22.04.2014 (а.с.80), підпис скріплений печаткою підприємства Для документів.

Судом критично оцінюються надані позивачем копії видаткових накладних №1124 від 27.05.2014 на суму 31004 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ, та №1377 від 25.06.2014 на суму 70812 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ, оскільки позивачем оригінали вказаних накладних для огляду представлені не були, а копії додані до позовної заяви (а.с.31, 33) та надані на вимогу суду (а.с.82, 84) не містили підпису представника відповідача - фахівця з постачання ОСОБА_2 В подальшому позивачем надані копії цих же накладних (а.с.98), які вже містять підпис представника відповідача ОСОБА_2 Крім того, в зазначених копіях видаткових накладних міститься посилання на те, що представник відповідача фахівець з постачання ОСОБА_2 діє від імені Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська фірма Агроукрптаха за довіреностями №563 від 22.05.2014 та №674 від 24.06.2014 відповідно, але до матеріалів справи позивачем вказані довіреності надані не були.

Згідно ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995. за №168/70, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст.9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обовязкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Як вже зазначалось, копії видаткових накладних №1124 від 27.05.2014 на суму 31004 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ, та №1377 від 25.06.2014 на суму 70812 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ, не містили підпису представника відповідача - фахівця з постачання ОСОБА_2

Відповідно до п.2 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996, яка діяла на момент здійснення поставок позивачем, сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери (надалі - цінності) відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Таким чином довіреність на одержання матеріальних цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей.

З огляду на викладене позивачем в порушення приписів ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту отримання відповідачем товару за поставками за видатковими накладними №1124 від 27.05.2014 на суму 31004 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ, та №1377 від 25.06.2014 на суму 70812 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ.

На підставі викладеного позивачем доведено поставку відповідачеві товару за договором №160 від 10.01.2013 за видатковими накладними №468 від 11.03.2014 на суму 71573 грн 40 коп., в т.ч. ПДВ, та №827 від 22.04.2014 на суму 24759 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідачем частково оплачена поставка товару за видатковою накладною №468 від 11.03.2014 в сумі 31833 грн 86 коп., заборгованість за накладною складає 39739 грн 54 коп.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №160 від 10.01.2013 в сумі 64498 грн 54 коп.

Відповідач позов не оспорив.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю АТ Біофарм до Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська фірма Агроукрптаха задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарська фірма Агроукрптаха, 1-й Оборонний проїзд, б.4, м.Луганськ, ідентифікаційний код 25360337, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АТ Біофарм, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 23317811, заборгованість за поставлений товар у сумі 64498 грн 54 коп., судовий збір у сумі 967 грн 48 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.2016.

Суддя Т.В. Косенко