УХВАЛА

15.02.2016Справа № 910/1902/16
За заявою Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про вжиття заходів до забезпечення позову у справі:

За позовом Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

До Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

Про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" до Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2016 порушено провадження у справі № 910/1902/16 та призначено розгляд справи на 24.02.2016.

15.02.2016 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотанням про вжиття заходів про забезпечення позову, в якому позивач просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковська О.С. № 31 від 12.01.2016 про звернення стягнення на зерно, яке є у власності Приватного підприємства «Агро-Екпсрес- Сервіс» на суму 53463614,69 грн. до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

Заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтована тим, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса Відділом примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження ВП №49924388, та 25.01.2016 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яким накладено арешт на все майно, що належить боржнику, у зв'язку з чим, враховуючи предмет спору у даній справі, невжиття заходів забезпечення позову суттєво утруднить або ж зробить неможливим виконання рішення суду, а також порушить збалансованість інтересів сторін та істотно порушить права та законні інтереси позивача по справі до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

Позивач стверджує, що фактично виконав умови основного договору - форвардного біржового договору та поставив зерно пшениці 3 класу у контрактованій кількості на елеватор для переоформлення на ПАТ «Аграрний фонд», а тому блокування господарської діяльності позивача шляхом накладення арешту на все його майно та звернення стягнення на все зерно та кошти підприємства може призвести до завдання істотної шкоди підприємству.

Приватне підприємство «Агро-Експрес-Сервіс» є сільськогосподарським товаровиробником з штатом працівників понад 1 000 осіб та утримує близько 7000 голів великої рогатої худоби молочного напрямку, яка потребує щоденного належного утримання та догляду. Однією із складових кормового раціону великої рогатої худоби є зерно пшениці. Водночас, спірний виконавчий напис вчинено знеособлено на все зерно товаровиробника, як те, що поставлено на елеватор для ПАТ «Аграрний фонд» (зерно пшениці 3 класу), так і те, що призначено для використання в відгодівлі тваринництва. Вилучення з обігу зернових, таких як пшениця, ячмінь, кукурудза, може призвести до погіршення стану чи знищення поголів'я великої рогатої худоби на підприємстві.

Крім того, у випадку вчинення дій органами державної виконавчої служби щодо звернення стягнення на зерно чи кошти за спірним виконавчим написом, вирішення спору по суті у даній справі стане неможливим, оскільки виконавчий напис буде вже виконаним, відповідно предмет спору відсутнім, тому захист прав позивача у визначений ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спосіб буде неможливим.

Виконання рішення суду, у разі задоволення позову, також буде неможливим, оскільки звернення стягнення на зерно органами державної виконавчої служби в примусовому порядку за спірним виконавчим написом, унеможливить виконання рішення суду про визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки він буде вже фактично виконаним (відповідної правової позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 24.06.2008 у справі № 38/51, щодо якої ухвалою Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 21.08.2008 було відмовлено у порушенні провадження з перегляду).

В абзаці 1 пункту 1 постанови Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (надалі - Постанова № 16) роз'яснено, що забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши позовні матеріали в цілому, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до приписів статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до приписів частини 1 статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Поняття господарської діяльності міститься і в інших законах України, проте на відміну від загального визначення господарської діяльності в ГК України, її визначення, що міститься в спеціальних законах, застосовується лише для цілей цих законів.

Наведене свідчить про наявність зв'язку між визначеними заходами до забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти і предметом спору, співмірність та адекватність таких заходів із заявленими вимогами. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування вищезгаданих заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, беручи до уваги те, що позивачем вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

За таких обставин, розглянувши мотиви поданого клопотання, а також, враховуючи, що не вжиття заходів до забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення господарського суду у даній справі в разі задоволення позову, Господарський суд міста Києва вважає, що клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про забезпечення позову задовольнити.

2. З метою забезпечення позову до набрання рішенням законної сили заборонити, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мурашковська О.С. № 31 від 12.01.2016 про звернення стягнення на зерно, яке є у власності Приватного підприємства «Агро-Екпсрес- Сервіс» на суму 53 463 614,69 грн.

3. Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження ".

4. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська обл., Млинівський район, село Ярославичі, ідентифікаційний код 30132761);

Боржник у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вулиця Б. Грінченка, будинок 1; ідентифікаційний код 38926880);

5. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дати її прийняття , 15.02.2016, та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

6. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом року з моменту її прийняття.

Суддя М.О. Лиськов