ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.02.16р. Справа № 904/10314/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова", м. Дніпропетровськ

про стягнення 20 114 грн. 53 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 180/1001 від 12.05.15р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №б/н від 05.01.15р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Суворова" заборгованість за спожиту активну електроенергію за період з листопада 2012р. по липень 2013р. у розмірі 20 114 грн. 53 коп., відповідно до умов договору про постачання електричної енергії від 30.11.2012р. № 065135.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірна заборгованість виникла в результаті застосування ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» неправильного тарифу для розрахунку за електроенергію, спожиту у спірний період однією з енергоустановок споживача, а саме даховою котельною, яка опалює будинок. Протягом спірного періоду споживачу помилково виставлялися рахунки, відповідно до яких споживач здійснював оплату за електроенергію, спожиту даховою котельною для цілей опалення будинку, за тарифами, встановленими для оплати електроенергії, спожитої фізичними особами для задоволення своїх особистих потреб по тарифу 30,4 коп. за 1 кВт/год без ПДВ, в той час як повинен був оплачувати електроенергію, що споживалась даховою котельною, за тарифом для юридичних осіб за відповідним класом напруги. Після виявлення помилки відповідачу виставлений до оплати рахунок № 65-135/11/12/1кор на суму 20 114 грн. 53 коп., який отриманий представником споживача, але на даний час не оплачений.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов та додаткових поясненнях зазначив, що у спірному періоді своєчасно та у повному обсязі здійснював оплату спожитої електроенергії відповідно до умов Договору та виставлених позивачем рахунків, що підтверджується відповідними банківськими виписками. Із посиланням на приписи п. 10.10. Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕУ від 31.07.1996р. № 28, вказує, що спірна недоплата виникла внаслідок помилки, допущеної позивачем у Договорі, у звязку із чим відповідач не повинен відшкодовувати шкоду, заподіяну постачальнику внаслідок помилки допущеної персоналом електропередавальної організації. Зауважує, що не порушував умов Договору, і, відповідно не порушував права позивача, оскільки останній сам визначив в Договорі тарифні групи споживання електричної енергії для відповідача, та самостійно протягом спірного періоду формував та надавав відповідачу рахунки на оплату за тарифами, узгодженими в договорі, які відповідач оплатив повністю. Просив в позові відмовити.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 24.12.2015р. по 26.01.2016р., з 26.01.2016р. по 11.02.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

30.11.2012р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 065135 (надалі - Договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 385,4 кВт, величини якої по об'єктах споживача визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. п. 9.8, 9.8.1 Договору, цей Договір набирає чинності з 01.11.2012р. і укладається на строк до 31.12.2012р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з п. 2.3.5 Договору споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші платежі згідно з умовами додатків „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 1 додатку № 3 до Договору „Порядок розрахунків (надалі додаток № 3) визначено, що розрахунковим періодом встановлюється один місяць з 31 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 2 додатку № 3 до Договору споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним та самостійно отриманим у постачальника рахунком.

За умовами п. 4 додатку № 3 обсяги використаної електричної енергії, які підлягають оплаті, визначаються за показами засобів розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених Правилами користування електричною енергією.

Обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуванням вимог пунктів 4.1.1-4.1.6 цього додатку та підтверджуються актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у додатку 5 до цього Договору, який споживач надає постачальнику. На підставі самостійно знятих показів приладів обліку на останню дату розрахункового періоду споживач готує в електронному вигляді та оформлює на паперовому носії акт про використану електричну енергію. Оформлений акт про використану електричну енергію, підписаний та скріплений печаткою, споживач у сканованому вигляді надає постачальнику електронною поштою протягом доби після завершення розрахункового періоду. Акт про використану електричну енергію на паперовому носії споживач надає постачальнику протягом десяти діб після завершення розрахункового періоду в двох примірниках (п. 4.3 додатку № 3 в редакції додаткової угоди № 279ЗЕВ/65-135 від 12.12.2012р.).

За умовами п. 2.2 додатку № 3, в редакції додаткової угоди № 279ЗЕВ/65-135 від 12.12.2012р., остаточний розрахунок за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі згідно з умовами цього Договору, здійснюється на підставі надісланого електронною поштою постачальником (отриманого у постачальника) рахунка протягом 5 операційних днів з дня їх отримання рахунка.

Під час визначення суми платежу в остаточному розрахунку за поточний розрахунковий період постачальником мають бути враховані суми проведених попередніх платежів за використання електричної енергії в поточному розрахунковому періоді.

На виконання умов Договору у період з листопада 2012р. по липень 2013р. позивач здійснював постачання активної електричної енергії відповідачу за адресою: вул. Литовська, б. 1, згідно визначених Договором точок обліку та узгоджених сторонами по обєктах приєднання тарифних груп споживання, а відповідач оплачував вартість спожитої електричної енергії згідно поданих актів про використану електричну енергію та виставлених позивачем рахунків, а саме:

- рахунок № 65-135/11/11/1 за листопад 2012р. на суму 1 528,50грн.;

- рахунок № 65-135/11/12 єл.п. за грудень 2012р. на суму 2 455,84грн.;

- рахунок № 65-135/11/1/ єл.п. за січень 2013р. на суму 2 147,21грн.;

- рахунок № 65-135/11/2/1 за лютий 2013р. на суму 1 792,99грн.;

- рахунок № 65-135/11/3 єл.п. за березень 2013р. на суму 1 933,44грн.;

- рахунок № 65-135/11/4/1 єл.п.о. за квітень 2013р. на суму 1 308,18грн.;

- рахунок № 65-135/11/5/1 єл.п. за травень 2013р. на суму 908,35грн.;

- рахунок № 65-135/11/6/1 за червень 2013р. на суму 839,04грн.;

- рахунок № 65-135/11/7/1 за липень 2013р. на суму 855,83грн. (а.с. 70-112).

Як зазначає позивач, протягом спірного періоду споживачу помилково виставлялися вказані вище рахунки, відповідно до яких споживач здійснював оплату за електроенергію, зокрема, спожиту даховою котельною для цілей опалення будинку, за тарифами, встановленими для оплати електроенергії, спожитої фізичними особами для задоволення своїх особистих потреб по тарифу 30,4 коп. за 1 кВт/год без ПДВ, в той час як повинен був оплачувати електроенергію, що споживалась даховою котельною, за тарифом для юридичних осіб за відповідним класом напруги. Після виявлення помилки відповідачу виставлений до оплати рахунок № 65-135/11/12/1кор на суму 20 114 грн. 53 коп., який отриманий представником споживача 05.12.2013р. та не оплачений ОСББ „Суворова, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

На час розгляду справи, доказів погашення заборгованості відповідача перед позивачем не надано.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Статтею 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частиною 4 ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 5.1 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕУ від 31.07.1996р. № 28 (зі змінами та доповненнями) (надалі - Правила) договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

При укладенні договору про постачання електричної енергії сторони визначають його зміст на основі типового договору (додаток 3) (п. 5.2 Правил).

Зокрема, пунктом 5.5 Правил встановлено, що договір про постачання електричної енергії повинен містити визначені цим пунктом умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей, в тому числі, клас напруги споживача за точкою продажу, порядок застосування тарифів на електричну енергію, що використовується на потреби струмоприймачів різних тарифних груп тощо.

Згідно п. 5.22 Правил, до договорів, укладення яких передбачено цими Правилами, за взаємною згодою сторін можуть бути оформлені додатки. В додатках до відповідного договору обумовлюються технічні та організаційні особливості врегулювання відносин між сторонами. Додатки мають не суперечити законодавству України, в тому числі цим Правилам та нормативно-технічним документам.

Так, за умовами п. 4.3 Додатку № 3 «Порядок розрахунків» до Договору, вид тарифу для розрахунків за електричну енергію, вибраний споживачем, зазначається у додатку до Договору «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Згідно додатку № 4 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до Договору позивач та відповідач узгодили перелік приєднань і точок комерційного обліку споживача та інших суб'єктів господарювання, приєднану та дозволену потужність, а також тарифну групу та групу споживання за кожним об'єктом приєднання. Зокрема, за обєктом „Дахова котельна секція № 2 узгоджена тарифна група споживання « 2», тобто тарифна група для населення (а.с. 66-67).

Згідно розяснень Національної комісії регулювання електроенергетики, викладених у листі від 22.03.2004р. № 05-34-11/1176, відповідно до діючої методології розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами та тарифу на постачання електроенергії, затвердженої постановою НКРЕ від 06.05.1998р. № 564, споживачі об'єднанні у 2 групи і розподіляються за 2 класами напруги. До 1 групи належать споживачі промислові та прирівняні до них, комерційні, сільськогосподарські споживачі-виробники, непромислові; до 2 групи - міське та сільське населення .

Крім того, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері електроенергетики (надалі - НКРЕ) від 23.04.2012р. № 498 затверджено Порядок застосування тарифів на електроенергію (надалі - Порядок).

Цей Порядок є обов'язковим для застосування ліцензіатами з постачання електроенергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню та споживачам, прирівняним до населення (п. 1 Порядку).

До категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах, гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства присадибних і садових ділянок, дач, для освітлення особистих гаражів та боксів (абз. 1 п. 2.1 Порядку).

Установи виконання покарань, лікувально-трудові профілакторії, слідчі ізолятори у частині споживання електроенергії на комунально-побутові потреби відносяться до споживачів, прирівняних до населення (п. 3 Порядку).

Таким чином, до власних побутових потреб населення належать індивідуальні витрати електроенергії на побутове освітлення, індивідуальне побутове опалення, приготування їжі, роботу побутових приладів (пральних машин, холодильників, прасок тощо), тому оплачувати електроенергію відповідно до тарифів для населення мають право лише ті споживачі (населення та споживачі, прирівняні до населення), які забезпечують споживання електроенергії безпосередньо населенням в окремих житлових будинках, квартирах, гуртожитках, тощо.

Приписами ч. 1 ст. 54 Господарського кодексу України визначено, що на суб'єктів господарювання, які здійснюють некомерційну господарську діяльність, поширюються загальні вимоги щодо регулювання господарської діяльності з урахуванням особливостей її здійснення різними суб'єктами господарювання, які визначаються цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Як зазначає позивач, посилаючись на п. 3 Порядку застосування тарифів на електроенергію, об'єднання співвласників багатоквартирного будинку не відносяться до споживачів, прирівняних до населення. Тому у позивача були відсутні правові підстави для застосовування тарифів для населення при розрахунках за електроенергію, спожиту даховою котельною ОСББ.

На підтвердження своєї позиції позивач надав до матеріалів справи лист НКРЕ від 10.02.2014р. № 1868/13/47-14, направлений відповідачу на звернення ОСББ «Суворова». В даному листі зазначено, що оплата електричної енергії, спожитої на потреби господарської діяльності споживачів (в т. ч. ОСББ) навіть, якщо результатом цих потреб є надання комунальних послуг населенню в тому числі послуг з тепло- та водопостачання з використанням котлів та котельних тощо має здійснюватися за роздрібним тарифом для відповідного класу напруги. Єдині роздрібні тарифи на електричну енергію формуються щомісяця згідно з Порядком розрахунку єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення на території України, затвердженим Постановою НКРЕ від 26.06.2005 № 707, та встановлюється постановами НКРЕ (а.с. 138-139).

Однак, частинами 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами п. 9.5 Договору усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як встановлено судом, позивач не звертався до відповідача з пропозицією щодо внесення змін до договору в частині визначення тарифних груп. Доказів на підтвердження внесення змін до спірного Договору в частині визначення тарифних груп та груп споживання за кожним об'єктом приєднання споживача, позивачем також не надано.

Разом з тим, суд враховує приписи ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Таким чином, з урахуванням визначених сторонами істотних умов Договору, які виконувались сторонами впродовж його дії, а також відсутності належних доказів на підтвердження внесення змін до таких умов у визначеному чинним законодавством порядку, господарський суд вважає донарахування позивачем вартості спожитої відповідачем електричної енергії за минулі періоді, оплачені споживачем, за іншими тарифами, ніж визначеними в Договорі внаслідок помилки постачальника, неправомірним та таким, що суперечить умовам Договору та чинному законодавству.

Згідно із приписами п. 10.10. Правил, споживач не несе відповідальності за майнову шкоду, заподіяну постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальній організації) або третім особам, та матеріальні збитки, які викликані некваліфікованими діями персоналу електропередавальної організації, постачальника електричної енергії або субспоживача.

За встановлених обставин, суд не вбачає порушень умов Договору з боку відповідача, оскільки позивач сам визначив в договорі тарифні групи споживання електричної енергії для відповідача, та самостійно протягом спірного періоду формував та надавав відповідачу рахунки на оплату за тарифами, узгодженими в договорі, які відповідач оплатив повністю.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя ОСОБА_3

Повне рішення складено 16.02.16р.