ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016р. Справа№ 914/3981/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», м.Львів

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», с.Бузова Києво-Святошинського району Київської області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три», м.Львів

про стягнення 90881,72грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Сало О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача-1: не зявився

від відповідача-2: не зявився

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина», м.Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1», с.Бузова Київської області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три», м.Львів про солідарне стягнення 90881,72грн., з яких 67771,31грн. основного боргу, 18194,52грн. пені, 1022,72грн. 3% річних, 3893,17грн. індексу інфляції.

Ухвалою суду від 19.11.2015р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.12.2015р. Ухвалою суду від 14.12.2015р. розгляд справи відкладено на 13.01.2016р. у звязку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 13.01.2016р. строк вирішення спору продовжено на 15 днів за клопотанням позивача та відкладено розгляд справи на 20.01.2016р. Ухвалою суду від 20.01.2016р. розгляд справи відкладено на 01.02.2016р.

Представнику позивача розяснено права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Повноважний представник позивача в судове засідання 01.02.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, вказаних у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в вересні 2015 року між позивачем та ПрАТ «Галичина» укладено договір, за яким останній відступив ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» право вимоги до ТзОВ «Край-1», належне йому за договором поставки №1025 від 24.12.2008р. Окрім цього, між ПрАТ «Галичина» та ТзОВ «Люс-Три» в квітні 2015 року укладено договір поруки з метою забезпечення виконання ТзОВ «Край-1» взятих на себе за договором поставки зобовязань. Зазначене зумовило звернення ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» до суду із позовною заявою про стягнення із ТзОВ «Край-1» та ТзОВ «Люс-Три» солідарно 67771,31грн. основного боргу, 18194,52грн. пені, 1022,72грн. 3% річних та 3893,17грн. індексу інфляції. Просив позов задоволити.

Відповідачем-1 явки повноважного представника в судове засідання 01.02.2016р. повторно не забезпечено, витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, на адресу ТзОВ «Край-1», зазначену у позовній заяві та спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 08120, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Бузова, вул.Леніна, буд.215А, кім.3, надіслано копію ухвали про порушення провадження у справі від 19.11.2015р., яку повернуто суду установою звязку із відміткою «За зазначеною адресою не проживає». Копію ухвали суду від 14.12.2015р. про відкладення розгляду справи, надіслану відповідачеві-1 на адресу його місцезнаходження, зазначену в додатковій угоді від 22.09.2014р., а саме: 09000, АДРЕСА_1, повернуто установою звязку із відміткою «За зазначеною адресою не проживає». Так само повернуто установою звязку копії ухвал суду від 13.01.2016р. та 20.01.2016р. про відкладення розгляду справи, надіслані на зазначені адреси, із відмітками: «За зазначеною адресою не проживає».

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. розяснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідачем-2 явки повноважного представника в судове засідання 01.02.2016р. повторно не забезпечено, витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином.

У відповідності до ст.75 ГПК України, суд, беручи до уваги встановлений ст.69 ГПК України строк вирішення спору, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у зв'язку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між Закритим акціонерним товариством «Галичина» (після зміни найменування Приватне акціонерне товариство «Галичина»; постачальник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край» (покупець за договором) укладено договір поставки №1025 від 24.12.2008р., за яким постачальник постачає і передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товари згідно і замовленнями покупця (Додаток №1 «Бланк замовлення») та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору, на умовах цього договору (п.1.1).

Додатковою угодою від 03.09.2010р., підписаною повноважними представниками Закритого акціонерного товариства «Галичина», Товариства з обмеженою відповідальністю «Край» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2», й скріпленою печатками відповідних товариств, у вказаний договір внесено зміни замінено сторону у зобовязанні. Так, сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТзОВ «Край» на ТзОВ «Край-2» у зобовязанні по договору з 03.09.2010р. З вищевказаної дати всі права (як кредитора у зобовязанні по договору) і обовязки (як боржника у зобовязанні по договору) сторони покупця по договору перейшли з ТзОВ «Край» до ТзОВ «Край-2» і ТзОВ «Край» вибуло із зобовязання по договору як сторона (п.п. 1, 2).

В подальшому, додатковою угодою від 22.09.2014р., підписаною повноважними представниками Приватного акціонерного товариста «Галичина», Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-2» (первісний покупець) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (новий покупець; відповідач-1 по справі), й скріпленою печатками зазначених товариств, у договір поставки №1025 від 24.12.2008р. знову внесено зміни в частині сторони у зобовязанні. Так, сторони дійшли згоди про заміну сторони покупця з ТзОВ «Край-2» на ТзОВ «Край-1» у зобовязанні по договору поставки з дати підписання акту звірки взаємних розрахунків, який є невідємною частиною цієї додаткової угоди. З дати підписання акту звірки взаєморозрахунків всі права (як кредитора у зобовязанні по договору поставки) і обовязки (як боржника у зобовязанні по договору поставки) сторони покупця по договору поставки перейшли від первісного покупця до нового покупця, і первісний покупець вибув із зобовязання по договору поставки як сторона (п.п. 1, 2). До матеріалів справи долучено копії актів звірки взаємних розрахунків, підписаних між ПрАТ «Галичина» та ТзОВ «Край-2», та між ПрАТ «Галичина» і ТзОВ «Край-1» станом на 30.11.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки ПрАТ «Галичина» за період з березня по травень 2015 року поставлено товару на загальну суму 68055,00грн., що підтверджується копіями видаткових накладних, долучених до матеріалів справи.

Згідно з п.3.3 договору поставки, покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у статті 9 цього договору протягом терміну платежу зазначеного у пункті 1.1. Додатку №3 «Спеціальні умови», за умови, що сума платежу не менше 50грн. 00коп., та що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9. Якщо Постачальник не надасть рахунки та накладні вчасно, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки у наданні документів. Покупець зобов'язаний попередити постачальника про недоліки у одержаних рахунках-фактурах та/чи накладних.

Відповідно до п.1.1 Спеціальних умов (додаток №3 до договору поставки), покупець оплачує реалізовані товари за період один календарний тиждень у магазинах покупця протягом 10 банківських днів з дня закінчення календарного тижня за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені рахунки та накладні (у формі відповідно, до інструкцій покупця) на адресу покупця, яка вказана в статті 9 протягом не більше ніж 7 днів з дня поставки. Якщо постачальник не надасть рахунки та накладні вчасно, покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки наданих документів.

Із наданих позивачем пояснень (вх.№2082/16 від 20.01.2016р.) вбачається, що рахунки на оплату завжди передавались покупцю разом із накладними, а доказами реалізації товару є видаткові накладні ПрАТ «Галичина» щодо реалізації товару ТзОВ «Край-1». У матеріалах справи відсутні докази, які би свідчили про те, що відповідачем-1 висувались заперечення до постачальника щодо відсутності чи неналежного оформлення останнім передбачених договором документів.

Окрім цього, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Люс-Три» (поручитель за договором; відповідач-2 по справі) та Приватним акціонерним товариством «Галичина» (кредитор за договором) укладено договір поруки №1 від 01.04.2015р., згідно із яким, поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-1» (надалі - Боржник), зобов'язань за договором поставки №1025 від 24.12.2008 року, укладеним між ПрАТ «Галичина» і боржником (п.1.1). Договором встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань боржником в повному обсязі, включаючи основний борг, штрафні санкції, інфляційні, проценти річних та відшкодування збитків.

Також між Приватним акціонерним товариством «Галичина» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (новий кредитор; позивач по справі) укладено договір №1 про відступлення права вимоги від 01.09.2015р., за яким, в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредиторові, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності до договору поставки №1025 від 24.12.2008р., укладеного між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Край-1» (Боржником) (п.1). За цим договором новий кредитор набуває право вимагати від боржника належного виконання обов'язків щодо сплати грошових зобов'язань (основного боргу, штрафних санкцій, пені, інфляційних втрат, 3% річних) (п.2).

Оскільки, взяті на себе за договором поставки зобовязання із оплати за отриманий товар ТзОВ «Край-1» належним чином не виконано, у нього утворилась заборгованість перед ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» в розмірі 67771,31грн., що зумовило звернення останнього до суду із позовною заявою, в якій окрім суми основного боргу до стягнення також заявлено 18194,52грн. пені, 1022,72грн. 3% річних та 3893,17грн. індексу інфляції.

При прийнятті рішення по справі суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобовязаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до п.1 ч.1 ч.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора, згідно зі ст.514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У договорі поставки відсутні обмеження щодо заміни кредитора у зобовязанні, так само як і не встановлено іншого, аніж визначено законом, порядку такої заміни. Заперечення проти вимог ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» як нового кредитора у матеріалах справи відсутні.

Водночас, згідно зі ст.520 ЦК України, боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження здійснення оплати відповідачем за отриманий згідно договору товар як первісному, так і новому кредитору.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що на момент винесення судового рішення матеріалами справи обґрунтована наявність заборгованості ТзОВ «Край-1» перед ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» за товар на суму 67771,31грн.

Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції, суд звертає увагу на таке.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Так, відповідно до п.3.8 договору поставки, за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пленумом Вищого господарського суду України у Постанові №14 від 17.12.2013р. розяснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2). Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання (п.3.1).

Проаналізувавши долучений до позовної заяви розрахунок стягуваних сум, суд приходить до висновку, що при його проведенні позивачем не повністю враховано зазначені вище норми права, а також встановлений п.1.1 спеціальних умов (додаток №3 до договору поставки) порядок проведення розрахунків, в тому числі й в частині визначення моменту прострочення боржника щодо оплати товару отриманого згідно із кожною видатковою накладною.

Провівши відповідний перерахунок, суд приходить до висновку, що на момент винесення судового рішення матеріалами справи обґрунтовано й підлягають до стягнення 17674,60грн. пені, 1006,23грн. 3% річних та 1247,07грн. індексу інфляції.

Щодо позовних вимог, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три» як поручителя за зобовязаннями, що виникли із договору поставки, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Як встановлено ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обовязку у повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Так, п.3.1 договору поруки встановлено, що даний договір вступив в силу з моменту його підписання та діяв шість місяців. Проаналізувавши вказаний договір та беручи до уваги те, що його підписано сторонами 01.04.2015р., суд приходить до висновку, що на момент звернення ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» до суду із предявленням вимог до ТзОВ «Край-1» та ТзОВ «Люс-Три», строк дії договору поруки закінчився, а відтак, порука є припиненою, так само як солідарний обовязок ТзОВ «Люс-Три» відповідати за зобовязаннями ТзОВ «Край-1» за договором поставки №1025 від 24.12.2008р. Також суд звертає увагу на те, що договір поруки укладено між відповідачем-2 та ПрАТ «Галичина», яким права кредитора за цим договором ТзОВ «Молочна компанія «Галичина» не відступались.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, оскільки матеріалами справи обґрунтовано позовні вимоги про стягнення із ТзОВ «Край-1» 67771,31грн. основного боргу, 17674,60грн. пені, 1006,23грн. 3% річних та 1247,07грн. індексу інфляції. В решті ж позовних вимог, в тому числі й тих, що заявлені до ТзОВ «Люс-Три», суд вважає за необхідне відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, суд приходить до висновку, що витрати зі сплати судового збору в розмірі 1315,49грн. слід покласти на відповідача-1, а в решті на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити частково.

2. У задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люс-Три» (м.Львів, вул.Липинського В., буд.54; ) відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Край-1» (Київська область, Києво-Святошинський район, с.Бузова, вул.Леніна, буд.215А, кім.3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочна компанія «Галичина» (м.Львів, вул.Липинського, буд.54; ) 67771,31грн. основного боргу, 17674,60грн. пені, 1006,23грн. 3% річних, 1247,07грн. індексу інфляції та 1315,49грн. судового збору.

4. Наказ видати у відповідності до ст.116 ГПК України.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 08.02.2016р.

Суддя Щигельська О.І.