номер провадження справи 27/115/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.02.2016 Справа № 908/3069/15

Суддя Дроздова С.С., розглянувши заяву Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р. терміном на два роки та матеріали справи № 908/3069/15

За позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133)

до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради (71503 Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, 17 офіс 5-1, а/с 376)

про стягнення 26 049 125 грн. 60 коп.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. № 26 ві 19.03.2015 р.

Від заявника (відповідач у справі): ОСОБА_2, дов. б/н від 17.065.2015 р.

30.06.2015 р. господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі № 908/3069/15. Позовні вимоги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС, м. Енергодар, Запорізька область до Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, м. Енергодар, Запорізька область задоволено.

З Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, Запорізька область, м. Енергодар на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС, Запорізька область, м. Енергодар стягнуто 18 222 072 грн. 38 коп. заборгованості, 3 227 376 грн. 37 коп. пені, 14 100 974 грн. 72 коп. індексу інфляції, 524 613 грн. 99 коп. 3 % річних, 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

14.09.2015 р. на примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р. видано наказ щодо примусового виконання рішення суду.

28.01.2016 р. до господарського суду Запорізької області надійшла заява Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р. строком на два роки.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.01.2016 р., справу № 908/3069/15 передано судді Дроздовій С.С., для розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення від 30.06.2015 р. у справі № 908/3069/15 терміном на два роки.

Ухвалою суду від 29.01.2016 р. заяву Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р. у справі № 908/3069/15 терміном на два роки, прийнято до розгляду суддею Дроздовою С.С. та призначено судове засідання на 09.02.2016 р.

09.02.2016 р. до початку розгляду заяви представники позивача та заявника (відповідач у справі) заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації заяви про розстрочення виконання судового рішення від 30.06.2015 р. у справі № 908/3069/15 терміном на два роки.

У судовому засіданні 09.02.2016 р. заявник (відповідач у справі) підтримав заяву про розстрочення виконання судового рішення суду у справі № 908/3069/15 від 30.06.2015 р., терміном на два роки, на підставах викладених у зазначеній заяві.

Представник позивача у справі в засіданні суду 09.02.2016 р. заперечив проти заяви Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради, Запорізька область, м. Енергодар про розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р. на підставах викладених у письмових запереченнях, вважає, що заява КП «ПКВ» про розстрочку виконання рішення по справі № 908/3069/15 є безпідставною і необґрунтованою, та не підлягає задоволенню.

В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що по перше питання щодо розстрочення виконання рішення по справі № 908/3069/15 вже розглядалось судами апеляційної та касаційної інстанції під час перегляду рішенні господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р., які дійшли висновків про відсутність підстав для надання розстрочки виконання рішення.

Крім того, до заяви про розстрочку виконання рішення від 30.12.2015 р. у справі № 908/3069/15 КП «ПКВ» не надано належних доказів які б могли підтвердити нестабільний фінансовий стан відповідача. КП «ПКВ» здійснює оплату заборгованості за попередніми рішеннями господарського суду Запорізької області предметом яких також був договір № 12Т-13 від 23.04.2013 р., а саме: по справах № 908/622/15-г, № 908/1436/15-г, № 908/2158/15-г, на загальну суму 4 651 018 грн. 74 грн. без врахування сум виконавчого збору, стягнутих відділом державної виконавче служби Енергодарського міського управління юстиції (копії довідок додаються). Вказане свідчить про наявність фінансової спроможності відповідача здійснювати оплату заборгованості крім здійснення обов'язкових поточних платежів

Відповідач не вживав належних заходів для зменшення розміру заборгованості за Договором № 12Т-13 від 23.04.2013 р., сформованої за період з березня 2014 року по квітень 2015 року, крім того, заявником до заяви не надано жодних доказів того, що підприємство не мало фінансової змоги здійснювати оплату заборгованості за надані послуги по договору № 12Т-13 від 23.04.2013 р. за період з березня 2014 року по квітень 2015 року.

Також, згідно зі статутом КП «ПКВ», власником підприємства є Енергодарська міська рада Запорізької області. До грудня 2013 року виконавцем комунальних послуг в м. Енергодар було комунальне підприємство «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал». 27.12.2013 р. Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області, як власником підприємства, прийнято рішення про припинення юридичної особи комунального підприємства «Виробничий комбінат Тепло-водоканал шляхом ліквідації. Весь майновий комплекс був переданий новому виконавцеві комунальних послуг - КП «ПКВ».

Станом на 04.02.2016 р. розмір непогашеної заборгованості комунального підприємства «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» перед ВП ЗАЕС скла 23 574 930 грн. 46 коп.

Позивач звернув увагу суду на те, що ВП ЗАЕС є суб'єктом господарювання державного сектора економіки та суворе контролюється органами державної влади. Згідно з лімітами фінансування джерелом фінансування утримання об'єктів соцкультпобуту ВП ЗАЕС є реалізація комунальних послуг споживачам, в тому числі теплової енергії. Несплата КП ПКВ комунальних послуг, наданих з боку ВП ЗАЕС, призведе до неможливою експлуатувати об'єкти непромислової сфери, в тому числі об'єкти міста Енергодар.

Крім того, позивач наполягає, що ВП ЗАЕС не впевнено щодо можливості Енергодарської міської ради, як власника комунального підприємства поповнити бюджет міста, шляхом ліквідації КП «ПКВ» як і комунального підприємства «Виробничий комбінат «Тепло-водоканал» та передачі всього майнового комплексу новоствореному підприємству.

Зазначеними можливими діями, державному підприємству, яке відповідає за безпечне виробництво електричної енергії, придбання свіжого та вивіз відпрацьованого ядерного палива, створення національної інфраструктури роботи з опроміненим ядерним паливом, фізичним захистом об'єктів атомної енергетики, а також, що має стратегічне значення для економіки держави, буде спричинено збитків понад 40 мільйонів гривень (враховуючи поточну заборгованість КП «ПКВ» станом на лютий 2016р. в розмірі 32 402 011,75 грн.), що може негативно вплинути на діяльність ядерного об'єкту в умовах військової агресії з боку Російської Федерації.

У звязку з викладеним, просить відмовити Комунальному підприємству «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради, в задоволенні заяви про розстрочку строком на два роки виконання рішення по справі № 908/3069/15.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.06.2015 р., терміном на два роки у справі № 908/3069/15, матеріали заяви та обставини справи, суд не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за завою сторони, державного виконавця, за подання прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно, Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

В обґрунтування заяви відповідач (боржник) посилається на ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, мотивує її наступним:

За наслідком розгляду справи № 908/3069/15, судом прийнято рішення, стягнуто з Комунального підприємства «ПКВ» Енергодарської міської ради на користь ДП НАЕК "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу Запорізька АЕС грошову суму у розмірі 39 228 255 грн. 39 коп., з яких 21 302 210 грн. 31 коп. основна заборгованість, 3 227 376 грн. 37 коп. пені, 14 100 974 грн. 72 коп. індексу інфляції, 524 613 грн. 99 коп. 3% річних, 73 080 грн. 00 коп. судового збору. Судом було видано судовий наказ про примусове виконання рішення.

На теперішній час на підставі виданого наказу відкрито виконавче провадження № 49636596.

Зазначене рішення суду Комунального підприємства «Підприємства комунальної власності» Енергодарської міської ради не може виконати найближчим часом у зв'язку з важким фінансовим станом підприємства. Сума, заявлена до стягнення за даним рішенням, є непід'ємною для підприємства, і сплата всієї суми одразу може призвести до зупинки діяльності боржника та його неплатоспроможності взагалі.

Заявник зауважив, що Комунального підприємства «ПКВ» Енергодарської міської ради - це фактично єдине підприємство, яке забезпечує діяльність цілого міста. А саме, це єдине централізоване підприємство, що надає послуги населенню і підприємствам: з опалення, водопостачання і водовідведення, прибирання сміття, а також утримання будинків та нрибудинкової території, тощо. Тобто, діяльність нашого підприємства є життєво важливим для кожного мешканця міста. У разі, якщо, підприємство розпочне розпродавати основні фонди, щоб виручені кошти пішли на погашення боргу, виробничих потужностей не вистачить, щоб забезпечити подальше надання послуг. Ціле місто залишиться без опалення та води. До такої ж саме ситуації призведе і арешт рахунків підприємства. Надання послуг буде заблоковане, і як наслідок призведе до того самого результату - ціле місто буде паралізоване. За штатним розкладом на підприємстві працює понад одну тисячу двісті працівників, яким внаслідок такої ситуації загрожує звільнення.

Заявник пояснив, що підприємство є збитковим внаслідок подорожчання комплектуючих, вартості електроенергії, вартості мінімальної заробітної плати і затримок у компенсації коштів за рахунок бюджетів усіх рівнів, введення субсидій з надання комунальних послуг, а також того, що підприємство надавало послуги за економічно необґрунтованим тарифами, як не покривають затрати підприємства по наданню цих послуг. З огляду на вказане, стягнення суми боргу за рішенням без розстрочки виконання рішення суду зумовить неможливість погасити заборгованість за іншими платежами, податками та зборами, спричинить звільнення працівників, призведе до банкрутства підприємства.

Відповідно до ст. 121 ГПК України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно ж до п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 р. визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п. 3 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996 р. № 02-5/333 із змінами та доповненнями Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України, заява про розстрочку виконання рішення суду розглядається за загальними правилами ГПК.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Вказана правова позиція викладена в п. 1 Розяснень президії Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996р. № 02-5/333 із змінами та доповненнями Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутністю у нього майна, яке має бути передано стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо).

Тяжкий фінансовий стан відповідача, виплати заробітної плати та бюджетних платежів, за змістом ст. 121 ГПК України, не є підставою для розстрочення виконання рішення

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд враховує матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п. 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/333 від 12.09.1996 Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Виходячи із наведеного, законодавець та судова практика пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Фінансова криза в державі становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та носить загальний характер і у повній мірі стосується обох договірних сторін. Наведені відповідачем підстави для розстрочення виконання судового рішення, не є тими виключними обставинами, які б давали підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб'єкта підприємницької діяльності, що уклав з ним цей договір.

Згідно зі статтею 96 Цивільного кодексу України, передбачено, що однією з ознак юридичної особи є можливість самостійно відповідати за своїми зобовязаннями. З можливістю відповідати за своїми зобовязаннями усім належним їй майном повязана можливість визнання юридичної особи банкрутом у випадку неплатоспроможності юридичної особи, тобто неможливості виконати свої зобовязання перед кредиторами. Юридична особа відповідає як за цивільні зобовязання, що виникли з договору, а також за заподіяння шкоди, в тому числі і її працівниками, такі за виконання податкових та інших зобовязань.

Юридична особа відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном, яке належить їй на праві власності.

Проаналізувавши підстави, викладені у заяві Комунального підприємства Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради про розстрочення виконання судового рішення від 30.06.2015 р., терміном на два роки у справі № 908/3069/15, в порядку статті 121 ГПК України, суд відмовляє у задоволенні заяви щодо розстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 22, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Комунальному підприємству Підприємство комунальної власності Енергодарської міської ради у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення від 30.06.2015 р. терміном на два роки у справі № 908/3069/15.

Суддя С.С. Дроздова