номер провадження справи 32/4/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 Справа № 908/21/16

за позовом Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 25)

до відповідача: Комунального підприємства Запорізька профдезінфекція (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 47)

про стягнення 3815,19 грн.

Суддя Н.А. Колодій

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 50 від 31.12.2015 р.

від відповідача: не зявився

До господарського суду Запорізької області звернулося Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго з позовом до Комунального підприємства Запорізька профдезінфекція про стягнення 1989,12 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію, 998,88 грн. пені, 62,55 грн. 3% річних та 764,64 грн. інфляційних втрат.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.01.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/21/16, присвоєно справі номер провадження 32/4/16, з призначенням судового засідання на 26.01.2016 р. Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Ухвалою суду від 26.01.2016 р. у звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання розгляд справи було відкладено на 10.02.2016 р.

Позивач в судовому засіданні 10.02.2016 р. підтримав заявлені позовні вимоги та обґрунтовує їх ст., ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 173, 174, 175, 188, 193 Господарського кодексу України, Законом України "Про електроенергетику", Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕЕ України від 31 липня 1996 р. N 28 (у редакції постанови НКРЕ України від 17.10.2005 р. № 910) та умовами договору № 335 про постачання електричної енергії.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом повторно не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Відповідно до поштового повідомлення уповноважена особа відповідача Поснова, отримала ухвалу про порушення провадження по справі від 11.01.2016 р., про що свідчить її підпис на повідомленні.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Ухвали суду по даній справі, направлялися на адресу відповідача, що з урахуванням обставин справи вважається належним виконанням господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 10.02.2016 року за відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

У засіданні суду 10.02.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2006 р. між Комунальним підприємством Запорізька профдезінфекція (споживач, відповідач) та ВАТ Запоріжжяобленерго (постачальник електричної енергії, позивач) укладено договір № 335 про постачання електричної енергії (надалі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору, постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку №1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 Точки продажу електричної енергії споживачу.

Згідно з п. 2.3.4 договору споживач зобовязується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію та додатку № 5 Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до умов пунктів 3, 4 додатку № 4 до договору, споживач має право протягом розрахункового періоду здійснити планові платежі за споживану електричну енергію.

Споживач не пізніше 12-00 годин 2-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до постачальника електричної енергії для подання у двох примірниках, підписаних уповноваженою особою споживача та скріплених його печаткою:

- Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за формою додатка № 5.1;

- Акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу за формою додатка № 5.5 (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу).

- Акта результатів замірів електричної потужності за формою Додатка № 5.4.

Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає споживачу.

У п. 11 додатка № 4 до договору визначено, якщо споживач не надав акт про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію в обумовлений термін, постачальник електричної енергії самостійно визначає обсяги спожитої електроенергії та надає споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для сплати, виходячи з середньодобового обсягу споживання електроенергії за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання споживачем даних про використану електричну енергію протягом наступного розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії не перевищує один розрахунковий період, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання, визначених згідно п. 3 додатку 5 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, в якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Згідно з п. 9 додатка № 4 до договору рахунки або платіжні вимоги-доручення предявляються постачальником розрахунку через уповноважений банк постачальника у якому відкритий поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Споживач зобовязаний після розрахункового періоду і проведення постачальником розрахунку обсягу використаної електроенергії у разі не одержання рахунка або вимоги - доручення до 10 числа, направити свого уповноваженого представника отримати платіжні документи на сплату спожитої електроенергії, і не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим здійснити сплату (п. 10 додатка 4 до договору).

У п. 9.4 договору закріплено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2007 року. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Доказів припинення дії договору сторони не надали, отже його умови є чинними на момент розгляду даної справи судом.

Як вбачається з матеріалів справи, у звязку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобовязань щодо надання актів про спожиту електроенергію позивач здійснив розрахунок обсягу спожитої відповідачем електричної енергії за середньодобовим споживанням та величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання у відповідності до умов п. 12 додатка №4 до договору та направив на адресу відповідача рекомендованими листами рахунки:

- від 03.10.2014 р. № 335/9а за вересень 2014 року на суму 525,47 грн.;

- від 05.11.2014 р. № 335/10а за жовтень 2014 року на суму 549,16 грн.;

- від 03.12.2014 р. № 335/11а за листопад 2014 року на суму 476,63 грн.;

- від 29.12.2014 р. № 335/12а за грудень 2014 року на суму 437,86 грн.;

Всього виписано рахунків на суму 1989,12 грн.

У звязку з несплатою цих рахунків 07.04.2015 р. обєкт відповідача було відключено від електропостачання, що зафіксовано актом від 07.04.2015 р. № 2283.

Разом із цим, дія договору не є припиненою.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов п. 10 додатка 4 до договору відповідач не здійснив розрахунку за спожиту за період з 01.09.2014 р. по 31.12.2014 р. електричну енергію до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1989,12 грн.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача 1989,12 грн. основного боргу за спожиту активну електричну енергію підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення оплати позивач нарахував на суму заборгованості 3% річних за період з 16.10.2014 р. по 15.12.2015 р. в сумі 62,55 грн. та інфляційні втрати за період з 01.11.2014 р. по 30.11.2015 р. в сумі 764,64 грн.

Суд перевірив розрахунки 3% річних та інфляційних втрат і визнав їх обґрунтованими. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 62,55 грн. 3% річних та 764,64 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електричну енергію (п. 10 додатка № 4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію) та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії (п.5 додатка № 6 Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії), споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконано зобовязання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

На суму боргу позивачем нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.01.2015 р. по 30.12.2015 р. в сумі 998,88 грн.

Суд перевірив розрахунок пені та визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 998,88 грн. обґрунтованими.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго до Комунального підприємства Запорізька профдезінфекція про стягнення 3815,19 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Запорізька профдезінфекція (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 47, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25, на поточний рахунок з спеціальним режимом використання № 19, МФО - 313957, в ЗОУ ВАТ "Державний Ощадний банк України") основний борг в сумі 1989 (одна тисяча девятсот вісімдесят девять) грн. 12 коп. за спожиту активну електричну енергію. Видати наказ.

3. Стягнути з Комунального підприємства Запорізька профдезінфекція (69063, м. Запоріжжя, вул. Жуковського, буд. 47, ) на користь Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25, на поточний рахунок №1102 Філія "Запорізьке РУ" ПАТ КБ "Приватбанк", МФО - 313399, ) 998 (девятсот девяносто вісім) грн. 88 коп. пені, 62 (шістдесят дві) грн. 55 коп. 3% річних, 764 (сімсот шістдесят чотири) грн. 64 коп. інфляційних втрат та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 12 лютого 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.