РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/29616/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ХХІ Століття ЛЛС"
До Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛЕНКА"
Простягнення 1 182 065,77 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача - Солонина Р.Д., за довіреністю;

Від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача 722 062,50 грн. суми попередньої оплати, 351 693,89 грн. пеню за несвоєчасну поставку оплаченого товару, 108 309,38 грн. штраф в розмірі 15% від вартості непоставленого товару за Договором поставки від 11.03.2014 №20.

Позов мотивований тим, що відповідачем всупереч умов вищезазначеного договору (п.4.1 Договору) не було здійснено поставку товару. Суму попередньої оплати, у термін, визначений у п. 6.4 Договору відповідач також не повернув, що і стало причиною звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 03148, м. Київ, вул. Генерала Потапова, буд. 2.

Відповідно до ст. 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого вбачається, що ТОВ «Оленка» 27.01.2016 отримало поштову кореспонденцію суду про призначення судового засідання.

Також, в матеріалах справи знаходиться заява Відповідача, подана 07.12.2015 про перенесення судового засідання у зв'язку з відрядженням відповідача. Судом вказане клопотання задоволено, розгляд справи відкладено, про що зазначено в протоколі судового засідання від 10.12.2015 та в ухвалі суду від 10.12.2015.

Також, в матеріалах справи наявне клопотання Відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, подане 15.12.2015. На вказаному клопотанні міститься відмітка Відповідача про те, що останній з матеріалами справи ознайомився 21.12.2015.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань та був ознайомлений з матеріалами справи, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

У задоволенні заяви про забезпечення позову суд відмовив, про що було зазначено в ухвалі суду від 19.01.2016.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2014 між ТОВ «Оленка» (надалі - Продавець) та ТОВ «ХХІ Століття ЛЛС» (надалі - Покупець) укладено Договір поставки №20 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору Продавець зобов'язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) Покупця товар, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2 Договору найменування товару: згідно з специфікацією.

Згідно з п. 5.1 Договору ціна на одиницю товару складається з вартості самого товару, тари чи упаковки, витрат на його доставку та буде зазначена у специфікації. Загальна вартість товару становить 722 062,50 грн. у тому числі ПДВ 120 343,75 грн.

Відповідно до специфікації №1 до договору поставки від 11.03.2014 №20 сторонами правочину погоджено номенклатура, кількість, ціна, вартість. Згідно специфікації вартість товару становить 722 062,50 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору оплата за відвантажений товар - попередня оплата. Вид розрахунків - безготівковий(п. 5.3 Договору).

Судом встановлено, що на виконання п. 5.2 Договору позивач платіжним дорученням №761 від 21.03.2014 перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ «Оленка» грошові кошти в сумі 722 062,50 грн.

Умови поставки за Договором визначені пунктами 4.1, 4.2 та розділом 6 Договору.

Так, відповідно до п. 4.1 Договору Продавець повинен повністю поставити товар Покупцю протягом 3 (трьох) місяців з моменту здійснення Покупцем попередньої оплати товару (тобто до 21.06.2014). Продавець здійснює поставку товару з обов'язковим письмовим повідомленням Покупця про це за 3 (три) робочих дні до моменту відвантаження товару.

Згідно з п. 6.2 Договору датою поставки та перехід права власності на товар відбувається в момент підписання накладної Покупцем.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що у випадку не поставки товару у терміни, передбачені п. 4.1 даного Договору, Продавець зобов'язаний самостійно без будь-яких письмових повідомлень повернути Покупцю суму попередньої оплати протягом одного дня наступного за днем, передбаченим п. 4.1 даного Договору з урахуванням вимог п. 11 даного Договору.

Судом встановлено, що Відповідач свої зобов'язання щодо поставки товару у терміни, визначені п. 4.1 Договору (в строк до 21.06.2014) та щодо повернення суми попередньої оплати у терміни, визначені в п. 6.4 Договору (в строк до 22.06.2014) не виконав.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В даному випадку умовами договору передбачений інший строк оплати товару - попередня оплата за товар, який повинен був отриманий позивачем за договором в строк, визначений п. 4.1 Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Вищий господарський суд України у своїй постанові від 12.06.2012 по справі №55/385 за позовом про стягнення грошових коштів за неналежне виконання договірних зобов'язань вказав, що згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що Відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав, відтак фактично безпідставно зберігає у себе набуте майно у виді сплаченої Позивачем попередньої оплати у розмірі 722 062,50 грн.

Відповідач зобов'язаний повернути Позивачеві сплачену останнім суму попередньої оплати у розмірі 722 062,50 грн. в термін визначений п. 6.4 Договору (протягом одного дня наступного за днем, передбаченим п. 4.1 даного Договору, тобто до 22.06.2014). Оскільки станом на час прийняття рішення Відповідач суму попередньої оплати не повернув, строк повернення якої настав, позов в частині стягнення з Відповідача 722 062,50 грн. попередньої оплати підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені в розмірі 351 693,89 грн. та штрафу в розмірі 108 309,38 грн., суд вказує наступне.

Згідно ст. 546 ЦК України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання.

За визначенням, що міститься у Господарському кодексі України (ч. 1 ст. 230), штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 11.2 Договору за несвоєчасно поставлений товар Продавець сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,5 відсотка від вартості не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 11.3 Договору додатково до положень п. 11.2 Договору Продавець за несвоєчасно поставлений товар сплачує Покупцю одноразово штрафну санкцію від розмірі 15,0 відсотка від вартості не поставленого (недопоставленого) товару в терміни, визначені п. 4.1 даного Договору.

За змістом ст. 550 Цивільного кодексу України управнена сторона має право на неустойку, яке виникає незалежно від наявності у неї збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Юридичний аналіз наведених правових положень свідчить, що неустойка (штраф, пеня) не є зобов'язанням, а являється санкцією за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Відтак, виходячи з вищенаведених правових норм, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання може потягнути за собою такі наслідки: повернення суми попередньої оплати, сплата неустойки. При цьому, чинним законодавством не встановлено обмежень згідно яких управнена сторона не може вимагати комплексного застосування таких наслідків.

Так, Позивачем нарахована пеня на суму непоставленого товару - 722 062,50 грн. за період з 22.06.2014р. до 18.11.2015р. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Перевіривши арифметичний розрахунок пені та правильність нарахування пені, судом встановлена невірність розрахунку в частині розміру та періоду нарахування пені.

Виходячи з умов Договору (п. 11.2), який передбачає нарахування пені за прострочення виконання не грошового зобов'язання та який встановлює розмір нарахування пені, за розрахунком суду на користь позивача підлягає стягненню більший розмір пені, аніж визначений позивачем, проте виходячи з меж заявлених позовних вимог в частині стягнення пені, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення пені в сумі 351 693,89 грн.

Вимога про стягнення з Відповідача на користь Позивача штрафу в розмірі 108 309,38 грн., розрахованої на підставі п. 11.3 Договору визнається судом обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам договору та закону, у зв'язку з чим задовольняється судом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір при задоволенні позову покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оленка» (03148, м. Київ, вул. Генерала Потапова, буд. 2, ідентифікаційний код 21636400) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХХІ Століття ЛЛС" (0133, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 6, ідентифікаційний код 34577667) 722 062 (сімсот двадцять дві тисячі шістдесят дві) грн. 50 коп. суму попередньої оплати, 351 693 (триста п'ятдесят одну тисячу шістсот дев'яносто три) грн. 89 коп. пені, 108 309 (сто вісім тисяч триста дев'ять) грн. 38 коп. штрафу, 17 730 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять) грн. 99 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.02.2016р.

Суддя І.І. Борисенко