КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р. Справа№ 910/11734/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

за участю секретаря судового засідання: Бовсунівської Л.О.,

представників:

від прокуратури Танцюра О.Б., старший прокурор відділу прокуратури

м. Києва, посв. від16.07.2013 №018320,

від позивача 1 не з'явився,

від позивача 2 Беркут А.О., дов. від 23.09.2013 №559,

від відповідача не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 (підписана 17.12.2015)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс»

про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014

у справі №910/11734/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Першого заступника прокурора Шевченківського району м. Києва в інтересах держави

в особі 1. Міністерства фінансів України

2. Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс»

про стягнення 9 074 964,10 грн, 268 780,04 дол. США

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України (далі - позивач 1, або Міністерство) та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» (далі - позивач 1, або ПАТ «АКБ «Київ») звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Магістраль-Транс» (далі - відповідач, або ТОВ «Магістраль-Транс») на користь позивача 2 заборгованості за договором про надання кредиту у валюті від 07.07.2003 №6/2003 по кредиту в сумі 8 487 691, 50 грн, по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 501 811, 76 грн, по пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 31 304, 97 грн, по пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 54 155, 87 грн, по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 266 312, 24 доларів США, по пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 2 467, 80 доларів США.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14 позов задоволено повністю.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 заборгованість за кредитним договором від 07.07.2003 №6/2003 по кредиту в сумі 8 487 691, 50 грн; по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 501 811, 76 грн; по пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 31 304,97 грн; по пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 54 155, 87 грн; по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 266 312, 24 доларів США; по пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 2 467,80 доларів США.

Стягнуто з відповідача до Державного бюджету України судовий збір в сумі 73 080 грн.

20.03.2015 ТОВ «Магістраль-Транс» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14 відповідно до наданого графіку, а саме по грудень 2019.

В процесі розгляду вказаної вище заяви ТОВ «Магістраль-Транс» подало клопотання про заміну стягувача ( ПАТ «АКБ «Київ») його правонаступником - Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк»).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2015 замінено стягувача ПАТ «АКБ «Київ» його правонаступником - ПАТ АБ «Укргазбанк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 задоволено заяву ТОВ «Магістраль-Транс» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14 частково.

Розстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14 зі сплатою ТОВ «Магістраль-Транс» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» у наступному порядку:

у гривні:

у грудні 2015 - 689 818,50 грн,

у січні 2016 - 689 818,50 грн,

у лютому 2016 - 689 818,50 грн,

у березні 2016 - 689 818,50 грн,

у квітні 2016 - 689 818,50 грн,

у травні 2016 - 689 818,50 грн,

у червні 2016 - 689 818,50 грн,

у липні 2016 - 689 818,50 грн,

у серпні 2016 - 689 818,50 грн,

у вересні 2016 - 689 818,50 грн,

у жовтні 2016 - 689 818,50 грн,

у листопаді 2016 - 689 818,50 грн,

у доларах США:

у грудні 2015 - 22 398,41 доларів США,

у січні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у лютому 2016 - 22 398,33 доларів США,

у березні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у квітні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у травні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у червні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у липні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у серпні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у вересні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у жовтні 2016 - 22 398,33 доларів США,

у листопаді 2016 - 22 398,33 доларів США.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 та постановити нову, якою в задоволенні заяви ТОВ «Магістраль-Транс» відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що наведені заявником підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, тяжке фінансове становище не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочки виконання судового рішення, оскільки по-перше, важке фінансове становище заявника утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин, по-друге, скрутне фінансове становище є як у заявника, так може виникнути і у ПАТ АБ «Укргазбанк».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2016 прийнято апеляційну скаргу та порушено апеляційне провадження у справі №910/11734/14, розгляд скарги призначено на 10.02.2016. Дану ухвалу надіслано відповідно до вимог Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 №28.

Доказом належного повідомлення сторін про час і місце розгляду апеляційної скарги є повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвали суду від 25.01.2016) позивачу 1, позивачу 2 та відповідачу - 26.01.2016, прокуратурі - 27.01.2016, долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.02.2016 прокурор та позивач 2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Магістраль-Транс» про розстрочку виконання рішення суду.

Представник відповідача та позивача в судове засідання не з'явились, про дату та час проведення судового засідання повідомлені належним чином.

09.02.2016 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи через те, що юрист знаходиться у черговій щорічній відпустці.

Порадившись, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 28 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) представниками сторін у справі можуть бути особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю.

Слід зазначити, що ГПК України не обмежує кількості представників, яких може призначити одна юридична особа, а ст.77 ГПК України надає суду право, а не зобов'язує його відкласти розгляд справи в разі нез'явлення в засідання представників сторін.

Крім того, відповідач, будучи обізнаним про дату та час розгляду апеляційної скарги ще з 26.01.2016 (дата отримання ухвали суду від 25.01.2016) мав достатньо часу підготувати додаткові пояснення на апеляційну скаргу (у разі їх наявності).

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи дозволяють розглянути апеляційну скаргу без його участі, з метою дотримання вимог ст. 102 ГПК України, на думку колегії суддів, відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача 2, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 ст.115 ГПК України визначає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Вищезазначена норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. Проте, зазначена стаття не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може відстрочити виконання прийнятого ним рішення, визначальним фактором при наданні відстрочки чи розстрочки є винятковість цих випадків та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення (постанова Вищого господарського суду України від 10.08.2011 у справі №14/83).

Тому суд оцінює докази, які підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України і лише за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право розстрочити виконання рішення чи постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п.7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 №9).

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення чинного господарського процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням наведеного суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Судом першої інстанції встановлено, що за договором про надання кредиту у валюті від 07.07.2003 №6/2003 на суму 1 800 000,00 євро відповідачем сплачено 816 000,00 євро тіла кредиту, 272 338,39 євро відсотків за користування кредитом, 186 000,00 доларів США тіла кредиту, 1 086 929,81 доларів США відсотків за користування кредитом, 1 413 600,00 грн тіла кредиту, 4 372 421,44 грн відсотків, що разом складає 1 088 338,39 євро, 1 272 929,81 доларів США та 5 786 021,44 грн.

В процесі розгляду заяви, відповідач неодноразово подавав уточнення у зв'язку з добровільним погашенням існуючої заборгованості.

На час подання останньої заяви про уточнення (02.02.2015) виконавчою службою з рахунків боржника на користь стягувача в рахунок погашення заборгованості за наказом від 10.10.2014 №910/11734/14 списано 482 152 грн, що підтверджується копією звіту по дебетових та кредитових операціях по рахунку ТОВ «Магістраль-Транс» (том ІІІ, а.с.16).

Тобто, відповідачем вчиняються добровільні дії направлені на погашення заборгованості перед банком.

За умовами договору про надання кредиту у валюті від 07.07.2003 №6/2003, в редакції додаткової угоди від 23.03.2011 №11 вбачається, що кредитор надав позичальнику мультивалютний кредит на оплату договорів купівлі-продажу від 30.05.2003 №30-05/03UA, від 23.05.2003 №2003/232/20/05 та подальшого оформлення транспортних засобів для експлуатації.

У статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (у редакції, чинній станом на момент видачі витягів) наведено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи, зокрема, як вид діяльності.

Відповідно до відомостей, наведених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 23.07.2014, видами діяльності ТОВ «Магістраль-Транс» є: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (45.20); вантажний автомобільний транспорт (49.41); інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29).

Основний вид діяльності відповідача, за КВЕД-2010, включає в себе усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом, а саме: перевезення лісоматеріалів, перевезення великогабаритних вантажів, рефрижераторні перевезення, перевезення великовагових вантажів, перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах, перевезення автомобілів, перевезення відходів і брухту без діяльності щодо їх збирання або утилізації..

Відтак, виходячи з видів економічної діяльності ТОВ «Магістраль-Транс», які направлені на досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, вбачається, що останні під впливом кризової ситуації, що склалась у всьому світі, зазнали істотного погіршення.

З довідки підприємства від 26.01.2015 №15 вбачається, що залишкова вартість транспортних засобів ТОВ «Магістраль-Транс» становить 1 582 000 грн.

За твердженнями відповідача, пробіг більшої частини транспортних засобів складає близько 1 млн км., що дає змогу оцінити максимальну ринкову вартість транспортних засобів в розмірі 4-5 млн. грн. Відтак, навіть продаж вказаних транспортних засобів, при сукупній заборгованості ТОВ «Магістраль-Транс» перед позивачем 2 в сумі 14 409 354,41 грн, не призведе до погашення заборгованості в повному обсязі.

Окрім того, відповідач стверджує, що за штатним розкладом на підприємстві працює більше 70 працівників. Зі звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів за жовтень 2014 (26.11.2014 виконавчою службою накладено арешт на кошти боржника в межах суми 14 409 354,41 грн) вбачається, що згідно показників за жовтень 2014 ТОВ «Магістраль-Транс» нарахувало та виплатило 206 805,32 грн заробітної плати працівникам, 84 034,75 грн загальної суми єдиного внеску.

З огляду на значний розмір стягнення, негайне виконання рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14 може призвести до припинення діяльності підприємства - боржника, а саме, до його банкрутства, і як наслідок унеможливить погашення заборгованості відповідача перед державними фондами та державним бюджетом.

При цьому, судом враховано, що ПАТ «АКБ «Київ», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» є співзасновником ТОВ «Магістраль-Транс» з часткою 9,9 % і має доступ до всієї фінансової документації товариства.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані відповідачем в обґрунтування заяви про розстрочку виконання судового рішення докази підтверджують існування обставин, які перешкоджають виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2014 у справі №910/11734/14 та свідчать про неможливість одночасного виконання боржником вказаного судового рішення в силу об'єктивних причин.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що з підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що надання розстрочки на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника може порушити основи судового рішення, позбавити кредитора можливості захистити свої права, знизити авторитет судового рішення.

Проте, місцевий господарський суд, врахувавши матеріальні інтереси стягувача, а також вчинені відповідачем дії, які направлені безпосередньо на погашення існуючої перед банком заборгованості, прийнявши до уваги мету отримання кредитних коштів та вид діяльності товариства з якого отримується прибуток, обґрунтовано задовольнив заяву ТОВ «Магістраль-Транс» частково на 12 місяців.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в постанові пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів» від 17.10.2012 №9 не міститься виключного переліку випадків і обставин, за яких можливе розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у даній справі, оскільки вона відповідає нормам процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 у справі №910/11734/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/11734/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.І. Рябуха

Судді Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій