ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.02.2016р. Справа №905/241/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Ррегіональної філії «Одеська залізниця», м.Одеса,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка,

про стягнення 51485 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 - нач. юр. сек.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця», м.Одеса звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 51485 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №67611426, визначена Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» у накладній №52899085, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Знам`янка Одеської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 51485 грн.

Відповідач у клопотанні №11/04/47 від 01.02.2016р. зазначив, що на адресу вантажовідправника - Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» від вантажоодержувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Уланівське заводоуправління» жодних претензій, щодо недостачі не надходило, зобовязання сторін виконані належним чином та в повному обсязі, взаєморозрахунки проведені повністю, у звязку з чим просив суд зменшити суму стягуваних штрафних санкцій.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач у судове засідання 10.02.2016р. на виклик суду не зявився, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 16.07.2015р. Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» зі станції Авдіївка Донецької залізниці на станцію Хмельник Південно-Західної залізниці було направлено за залізничною накладною №52899085 у вагоні №67611426 вантаж шлам вугільний (вантажоодержувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Уланівське заводоуправління»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 66150 кг (п.24, відомість вагонів);

- спосіб визначення маси на електронних вагах (заводський №7260 RSM) (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

За таких обставин, з оформленням та підписанням накладної №52899085 Публічне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №67611426 становила 66150 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №52899085 маса вантажу у вагоні №67611426 не відповідала дійсній масі вантажу.

За приписами ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом на підставі акту загальної форми №81828 від 19.07.2015р. станції Знамянка Одеської залізниці, при проходженні вагону через вказану станцію залізницею було проведено контрольне переваження вагону №67611426, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №52899085.

Одночасно, наявність вказаних обставин також підтверджена комерційним актом АА №032304/200 від 20.07.2015р., відповідно до якого за результатами контрольного переваження на тензометричних вагонних вагах СВ-150000В2 станції Знамянка Одеської залізниці, виявилось, що вага брутто у вагоні №67611426 складає 80550 кг, тара з документа 21800 кг, нетто 58750 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 7400 кг. Навантаження вантажу нижче бортів на 600 мм. На поверхні вантажу слідів розкрадання та втрати вантажу немає. Просипання вантажу немає, у вагоні глухі торцеві стінки, люка щільно закриті.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки станції Знам`янка Одеської залізниці, державна повірка вказаних ваг здійснювалась 30.04.2015р., ваги були визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником. При цьому, відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №67611426 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №52899085.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

За поясненнями позивача, які відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №67611426 складала 10297 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 51485 грн.

Як було вказано судом вище, відповідач у клопотанні №11/04/47 від 01.02.2016р. зазначив, що на адресу вантажовідправника - Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» від вантажоодержувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Уланівське заводоуправління» жодних претензій, щодо недостачі не надходило, зобовязання сторін виконані належним чином та в повному обсязі, взаєморозрахунки проведені повністю, у звязку з чим просив суд зменшити суму стягуваних штрафних санкцій.

Крім того, за поясненнями відповідача, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» знаходиться в зоні бойових дій та проведення антитерористичної операції, здійснює свою діяльність при форс-мажорних обставинах, отже, умови, у яких опинилось підприємство, ускладнюють здійснення нормальної господарської діяльності. Після початку бойових дій на території м.Авдіївки, відповідачу довелося зіткнутися з відсутністю половини замовлень на продукцію, що спричинило зупинку ряду основних цехів.

Представник позивача у судовому засіданні 10.02.2016р. проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу заперечив.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Аналогічну позицію наведено у постанові Вищого господарського суду України від 24.02.2015р. по справі №922/3496/14.

За таких обставин, враховуючи приписи чинного законодавства та позицію Вищого господарського суду України, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації права, що передбачене ст.83 Господарського процесуального кодексу України, а отже з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» на користь позивача підлягає стягненню неустойка у розмірі однієї провізної плати за всю відстань перевезення, а саме 10297 грн.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1378 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Одеська залізниця», м.Одеса до Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод», м.Авдіївка про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 51485 грн, задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваної суми штрафу до 10297 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька обл., м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, буд.1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 10297 грн, а також судовий збір в сумі 1378 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 10.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 15.02.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця