КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 910/23137/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Святецький О.В., Дмуховський О.В.,

від відповідача - Кожушко А.В.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія»

на рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 р.

по справі №910/23137/15 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія»

до товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ Трейдінг»

про визнання договору №13/10 від 11.06.2010р. частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Еколінія» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. по справі №910/23137/15 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Еколінія» про визнання договору №13/10 від 11.06.2010р. частково недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016р. відновлено товариству з обмеженою відповідальністю «Еколінія» строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

ТОВ «АДМ Трейдінг Україна» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. по справі №910/23137/15 без змін, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

26.07.2010р. між приватним підприємством «Рускус» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Альфред С.Топфер Інтернешнл «Україна» (АСТІ Україна), правонаступником якого є ТОВ «АДМ Трейдінг» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу №519/1-54747, за умовами якого продавець зобов'язався поставити, а товариство з обмеженою відповідальністю «Альфред С. Топфер Інтернешенал (АСТІ Україна)» прийняти й оплатити ріпак 1 класу урожаю 2010 року в кількості 1000 тонн за вибором приватного підприємства «Рускус», визначений згідно зі складськими квитанціями на зерно, на загальну суму 3 480 000,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.04.2015р. у справі №910/2179/15-г, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.06.2015р. та постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015р. у справі №910/2179/15-г, відмовлено ТОВ «Еколінія» у задоволені позову про визнання договору купівлі-продажу №519/1-54747 від 26.07.2010р. недійсним, за відсутності підстав, визначених ст. 230 Цивільного кодексу України. /а.с. 101, 105, т.1, 6, т.2/.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

11.06.2010р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Альфред С. Топфер Інтернешенал (АСТІ Україна)», правонаступником якого є ТОВ «АДМ Трейдінг» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Еколінія» (виконавець) був укладений договір № 13/10 на надання послуг по прийманню, очищенню, сушінню, довготривалому зберіганню та відвантаженню сільськогосподарської продукції, за умовами якого виконавець надає замовнику послуги по прийманню, очищенню, сушінню, довготривалому зберіганню та відвантаженню зернових урожаю 2010 року з доведенням до вимог НТД та вимог інструкції по обліку зерна у визначеному асортименті та кількості. /а.с. 11, т.1/.

Згідно розділу 2 даного договору замовник зобов'язаний доставити та здійснити вивіз зерна власним транспортом та за власний рахунок після попередньо узгодженого з виконавцем графіка; здійснювати приймання-передачу зерна по кількості - згідно товарно-транспортних документів, оформлених належним чином, та фактичній наявності його при передачі, що підтверджується зважуванням на вазі виконавця; по якості - згідно лабораторних аналізів виконаних в лабораторії виконавця; провести розрахунок з виконавцем за надані послуги по розцінкам даного договору, в строк до десятого числа місяця, який слідує за розрахунковим; проводити разом з виконавцем звірку про рух та наявність зерна з урахуванням втрат, включаючи натуральні втрати, за рахунок очищення, сушіння, зберігання, а також розрахунків за послуги.

Згідно п. 2.5. договору замовник зобов'язаний провести виборку зерна до 1 квітня 2011 p. (рiпaкy - до 15 вересня 2010 p.).

Розділом 3 договору на виконавця покладено обов'язок здійснити приймання зерна з оформленням відповідних документів; здійснити відпуск зерна згідно фактичної його наявності у замовника з урахуванням фактичної кількості при прийманні; втрат, які виникли при доведенні зерна до показників діючого ДСТУ і наявних кондицій; здійснити по письмовій вимозі замовника відпуск зерна; відвантаження зерна здійснювати після надання листа та доручення і в присутності представника замовника.

Так, на виконання зазначених угод 27.07.2010 року зерно ріпаку в кількості 580 093 тонн на підставі договору купівлі-продажу № 519/1-54747 від 26.07.2010 р. було переоформлено з ПП «Рускус» на ТОВ «АСТІ Україна», а останнім - передано на зберігання позивачу на підставі договору складського зберігання від 11.06.2010р. № 13/10 та складської квитанції на зерно № 33 від 27.07.2010 року.

Як вже було встановлено під час розгляду господарської справи №910/2179/15-г, оскільки ПП «Рускус» не сплатило продавцям кошти за зерно, а тільки переоформило своє право на зерно складськими квитанціями, за заявами ТОВ «Подільський бройлер» та СФГ «Краєвид» 03.08.2010 р. слідчим відділом Дунаєвецького РВ УМВС України в Хмельницькій області порушено кримінальну справу за фактом шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах за частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України.

Згідно постанови слідчого від 09.08.2010р. зерно ріпаку визнано речовим доказом по справі та передано на зберігання ТОВ «Еколінія», а згідно постанови від 16.08.2010р. - у позивача проведено виїмку вказаного зерна.

16.05.2013р. вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська винних у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, осіб було притягнуто до кримінальної відповідальності винних осіб за те, що вони в липні 2010 року від імені приватного підприємства «Рускус» уклали з 8 сільськогосподарськими виробниками ряд угод про купівлю-продаж зерна рапсу (ріпаку) всього на 1 354,7722 т зерна на загальну суму 5 439 529,00 грн., не маючи дійсного наміру передати зерно у власність ТОВ «АДМ Трейдінг».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.08.2013р. позови ТОВ «Подільський бройлер» та СФГ «Краєвид» у кримінальній справі № 412/10985/2012 було задоволено та речовий доказ по справі - зерно рапсу 1 класу вагою 519 т. 294 кг, що знаходилося на зберіганні у позивача, повернуто ТОВ «Подільський бройлер» та СФГ «Краєвид».

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору №13/10 на надання послуг по прийманню, очищенню, довготривалому зберіганню та відвантаженню сільськогосподарської продукції, укладений 11 червня 2010р. між ТОВ «Еколінія» та ТОВ «Альфред С.Топфер Інтернешнл (України)» в частині зберігання 580,093 тони зерна ріпаку.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» під час розгляду справ про визнання угоди (правочину) недійсною, господарський суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому обставини, що мають істотне значення для вирішення спору повинні підтверджуватись сторонами належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Право власності на зерно ріпаку було набуте відповідачем за договором купівлі-продажу № 519/1-54747 від 26.07.2010р., що був предметом розгляду у справі №910/2179/15-г та є дійсним, а, отже є таким, що створює юридичні наслідки для сторін. Так само, як і спірний договір.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Позивач в порушення вищезазначених норм не навів та не довів належними та допустимими доказами, підстав з якими Закон пов'язує недійсність спірного договору в частині.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2015р. визнано недійсним договір №С/Г 51/10 від 27.07.2010р., який на думку позивача, впливає на зобов'язання ТОВ «Еколінія» за спірним договором, однак з такими доводами суд погодитись не може.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вирок, на який посилається позивач набрав законної сили у 2013 р., тобто після укладення спірного договору. Таким чином, на час укладення спірного договору були відсутні обставини, за якими позивач пов'язує недійсність спірного правочину.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що господарським судом міста Києва правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. у справі №910/23137/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. у справі №910/23137/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/23137/15 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова