ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
===================================================================УХВАЛА
04 лютого 2016 року Справа № 5016/80/2012(9/2)
1. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (м. Харків, пр-т Московський, 60).
3. Приватне підприємство «Промтехсервіс-Юг» (м. Миколаїв, смт. Воскресенське, вул. Кірова, 97).
4. ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).
Суддя Давченко Т.М.
при секретарі Говоріній А.Е.
за участю представників:
від інших кредиторів представники не зявилися;
від банкрута: ОСОБА_2 ліквідатор.
Суть спору: про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський ливарний завод»
На адресу суду 15.12.2015р. від ліквідатора надійшло клопотання вих.№ 02-01/787 від 15.12.2015р. про надання згоди на продаж нерухомого майна, яке є предметом забезпечення вимог кредитора. Розгляд вказаного клопотання було призначено (ухвалою суду від 28.12.2016р.) на 18.01.2016р., однак, судове засідання 18.01.2016р. не відбулося. Ухвалою суду від 18.01.2016р. розгляд справи було призначено на 04.02.2016р.
У судовому засіданні ліквідатор підтримав зазначене клопотання, а присутній представник кредитора-5 заперечень не висловив.
Інші кредитори у судове засідання своїх представників не направили, заперечень не висловили.
Розглянувши клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна банкрута, дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників процесу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання ліквідатора на підставі наступного.
Постановою господарського суду Миколаївської області від 24.12.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський ливарний завод» визнано банкрутом, відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4.
Боржника було визнано банкрутом 24.12.2012р., а отже, в ході ліквідаційної процедури до боржника повинні застосовуватися положення, які регулюють хід ліквідаційної процедури в редакції Закону про банкрутство зі змінами згідно Закону України №4212-VІ від 30.06.1999р.
Стаття 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка діяла до 18.01.2015р.) визначає повноваження ліквідатора та членів ліквідаційної комісії, в тому числі передбачає, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; та ін.
Разом з тим, відповідно до ч.1 п. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р. продаж майна має відбуватися відповідно до приписів нової редакції Закону про банкрутство.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції від 22.12.2011р.) майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобовязаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Тобто, мова йде лише про надання згоди.
Кошти, отримані від продажу майна, що є предметом застави, використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобовязаннями, які воно забезпечує.
З метою реалізації активів банкрута ліквідатором було направлено звернення кредитору, вимоги якого забезпечено заставою, щодо надання згоди на продаж заставного майна. Листом від 30.03.2015р. ПАТ «УкрСиббанк» надало згоду на продаж заставного майна нежитлового обєкта (за адресою: м.Миколаїв, вул..Гмирьова, 8Е) за ціною не менше 1285928,00 грн.
03.11.2015р. ТОВ «Оціночна компанія «Аспект» на замовлення ліквідатора проведено незалежну оцінку нежитлового обєкту розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 8Е та визначено вартість майна в сумі 1 300 103, 00 грн.
Надаючи згоду на продаж майна банкрута, ПАТ «УкрСиббанк» обмежило суму продажу заставного майна, що не передбачено чинним законодавством. Вищий господарський суд України в своїх постановах, зокрема в постанові від 21.10.2014р. по справі № Б8/155-11 дотримується правової позиції у відповідності з якою кредитори не мають право обмежувати можливість зниження початкової вартості, якщо це передбачено Законом.
З метою реалізації майна, яке є предметом забезпечення вимог згідно договору іпотеки № 1292 від 10.04.2008р., та подальшого позачергового задоволення кредиторських вимог іпотекодержателя, ліквідатор направив на адресу ПАТ «УкрСиббанк» лист щодо надання згоди на продаж майна банкрута на повторному та другому повторному аукціоні.
Проте, станом на 04.02.2016р. ПАТ «УкрСиббанк» відповіді не надало.
ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не є учасником провадження у справі про банкрутство ТОВ «Миколаївський ливарний завод».
В звязку з цим ліквідатор направив на адресу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» лист та попросив визначитися зі статусом у справі про банкрутство ТОВ «Миколаївський ливарний завод». Станом на 04.02.2016р. ні суду ні ліквідатору відповіді не надійшло.
Суд зауважує, що положення Закону про банкрутство не передбачають можливості заставному кредитору визначати умови продажу заставного майна, а тому ліквідатор в цій частині має керуватися положеннями ст.ст. 42-44 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». У випадку, якщо заставний кредитор не згоден з умовами, порядком та ціною, він може оскаржити дії ліквідатора відповідно до Закону про банкрутство.
Враховуючи викладене та беручи до уваги неможливість подальшого затягування розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне клопотання ліквідатора задовольнити, надати згоду на реалізацію заставного майна в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р.
Керуючись ст.ст. 24, 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 30.06.1999р., ст. ст. 42, 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р., ст. 86 ГПК України, господарський суд, -
1. Клопотання ліквідатора від 15.12.2015р. вих.№ 02-01/787 задовольнити.
3. Реалізацію заставного майна здійснювати в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р.
Суддя Т.М.Давченко