РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/29681/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

ОСОБА_1

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -

Товариство з обмеженою відповідальністю "Градострой"

про стягнення 645 039,37 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Карищук В.В. (довіреність № 91/2015/11/11-5 від 11.11.2015)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал" про стягнення 645 039,37 грн., з яких: 500308,85 грн. сума боргу за спожиту активну електричну енергію; 1399,85 грн. сума боргу за перетікання реактивної електроенергії; 14996,30 грн. - інфляційна складова боргу; 6244,69 грн. - три відсотки річних; 122089,68 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором на постачання електричної енергії № 62849 від 05.05.2015 в частині оплати за використану електричну енергію, у зв'язку з чим, у відповідача виникла заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 500308,85 грн. та заборгованість за перетікання реактивної електроенергії у розмірі 1399,85 грн. Також, внаслідок прострочення грошового зобов'язання, позивачем нараховані пеня у розмірі 122089,68 грн., 3% річних у розмірі 6244,69 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 14996,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/29681/15, розгляд справи призначено на 17.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 відкладено розгляд справи № 910/29681/15 на 14.01.2016.

30.12.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо обсягів спожитої відповідачем електроенергії у травні 2015 року та червні 2015 року.

12.01.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли довідки про надходження коштів від відповідача та стан заборгованості за договором.

14.01.2016 через відділ діловодства суду від ОСОБА_1 надійшла заява про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Градострой".

Представник позивача в судовому засіданні 14.01.2016 надав суду клопотання про продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/29681/15 на 15 днів до 08.02.2016; залучено до участі у справі № 910/29681/15 третіх осіб 1, 2 які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю "Градострой"; розгляд даної справи відкладено на 04.02.2016.

29.01.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли докази направлення на адреси третіх осіб копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Представник позивача в судовому засіданні 04.02.2016 надав суду документи, що були надані відповідачем для укладення договору, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 04.02.2016 не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Представники третіх осіб в судове засідання 04.02.2016 не з'явились.

У відповідності до п. п. 3.9.1. п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідач повідомлявся про розгляд справи ухвалами Господарського суду міста Києва від 25.11.2015, від 17.12.2015, від 14.01.2016, які надсилались на юридичну адресу відповідача; ухвала від 17.12.2015 була повернута на адресу суду поштовим відділенням у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Водночас, судом, враховано, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 04.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.05.2015 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал" як споживачем укладено договір на постачання електричної енергії № 62849 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємними частинами.

Приєднана та дозволена потужність у точці підключення визначена в додатку "Перелік об'єктів споживача" (п. 1 договору).

Згідно додатку 4А до договору встановлено перелік об'єктів ТОВ "Інтер-Преміал", де встановлено точки підключення, а саме: Будівництво ТП-5424, що знаходиться за адресою: вул. Здолбунівська, 13.

Згідно із п. 2.2 договору, постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу");

- згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (ПУЕ) чинної редакції та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін";

- з дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Пунктами 2.3.3, 2.3.4. договору передбачено, що споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії"; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електроустановками постачальника та електроустановками споживача згідно з додатками "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії".

Згідно із п. 1 додатку 2 до договору, розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 24 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця.

При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття "розрахунковий період" та "календарний місяць" вважаються прирівняними.

Споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії заявленого на розрахунковий період за формою попередньої оплати. Попередня оплата здійснюється до 22 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю в розмірі повної вартості договірної величини споживання електричної енергії згідно з додатком до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачам" (п. 2, п. 2.1. додатку 2 до договору).

Відповідно до п. 2.2. додатку 2 до договору, остаточний розрахунок за спожиту активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на самостійно на підставі отриманих у постачальника рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Пунктом 4.2 додатку 2 до договору визначено, що у разі неможливості отримання постачальником даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (до 24 числа поточного місяця) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період.

Згідно із п. 4.3. додатку 2 до договору, обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період визначаються з урахуваннями вимог пунктів 4.1.1 - 4.1.7 цього додатка та підтверджується Актом про використану електричну енергію за формою, що відображена у додатку до цього договору, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п. 4.2.1. договору, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше розміру штрафних санкцій згідно з Господарським кодексом України. Сума пені (без ПДВ) назначається у платіжному документі окремим рядком.

Відповідно до пункту 9.4 договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2015. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

29.05.2015 згідно із нарядом-заявкою №3177 позивачем припинено постачання відповідачу електричної енергії.

За розрахунком позивача, у період з травня по червень 2015 (у відповідності до п. 1 додатку 2 до договору, розрахунковий період у червні з 24.05.2015) у відповідача виникла заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 500308,85 грн. та заборгованість за перетікання реактивної електроенергії 1399,85 грн.

Згідно із Актом про використану електричну енергію в травні 2015 року відповідач визначив, що загальний обсяг спожитої електричної енергії складає 280 860,00 кВт/год.

Позивачем, на підставі п. 4.1.5 додатку 2 до договору, додатку 4 А до договору, додатком 7 А "Порядок розрахунку втрат в мережі споживача" позивачем здійснено донарахування втрат в ТП 5424, у зв'язку із чим, обсяг споживання за травень 2015 року складає 285837 кВт/год. та становить суму нарахувань в розмірі 475061,10 грн., що підтверджується актом №62849012/5/1 прийняття-передавання товарної продукції за травень 2015 року, рахунком-розшифровкою №62849012/5/1 від 24.05.2015.

З матеріалів справи вбачається, що обсяг споживання за червень 2015 року визначений позивачем, згідно із п. 4.2 додатку 2 до договору за середньодобовим споживанням, та становить 25247,75 грн., що підтверджується актом №62849012/6/1 прийняття-передавання товарної продукції за червень 2015 року, рахунком-розшифровкою №62849012/6/1 від 24.06.2015.

Відповідно до актів надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії №62849012/5/2 від 31.05.2015, №62849012/6/2 від 31.06.2015, рахунками-розшифровками №62849012/5/2 від 24.05.2015, №62849012/6/2 від 24.06.2015 загальний розмір перетікання реактивної енергії за період з травня по червень 2015 року становить 1399,85 грн.

Відповідачем в строки визначені, п. 2, п. 2.1., п. 2.2. додатку 2 до договору, оплату обсягів спожитої активної енергії та оплату обсягів спожитої реактивної енергії (за період з травня по червень 2015 року) не здійснено.

Листом вих. 154 від 14.08.2015 відповідач просив позивача укласти договір на реструктуризацію заборгованості за спожиту активну енергію у розмірі 500308,85 грн., за спожиту реактивну енергію у розмірі 1399,85 грн. та заборгованість по пені розмірі 25152,63 грн. Проте, документів для укладення договору на реструктуризацію заборгованості на вимогу позивача (лист від 20.08.2015 №34КД/412/3479) не надав, у зв'язку із чим, відповідний договір між сторонами не укладався.

04.09.2015 позивач направив на адресу відповідача вимогу вих. №34/4-5510 від 03.09.2015 про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію та направив відповідачу рахунки на оплату заборгованості за спожиту активну енергію, на оплату заборгованості за спожиту реактивну енергію та на оплату пені.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором на постачання електричної енергії № 62849 від 05.05.2015 за спожиту активну електричну енергію складає 500308,85 грн. та заборгованість за перетікання реактивної електроенергії складає 1399,85 грн.

У зв'язку із простроченням грошового зобов'язання, позивачем нараховані пеня у розмірі 122089,68 грн., 3% річних у розмірі 6244,69 грн. та інфляційна складова боргу у розмірі 14996,30 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Наявними в матеріалах справи актом №62849012/5/1 прийняття-передавання товарної продукції за травень 2015 року, рахунком-розшифровкою №62849012/5/1 від 24.05.2015, актом №62849012/6/1 прийняття-передавання товарної продукції за червень 2015 року, рахунком-розшифровкою №62849012/6/1 від 24.06.2015 підтверджено розмір спожитої у травні - червні 2015 року електричної енергії у сумі 500308,85 грн.

Згідно із актами надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії №62849012/5/2 від 31.05.2015, №62849012/6/2 від 31.06.2015, рахунками-розшифровками №62849012/5/2 від 24.05.2015, №62849012/6/2 від 24.06.2015, загальний розмір перетікання реактивної енергії за період з травня по червень 2015 року становить 1399,85 грн.

Позивачем виставлено, а також, направлено рахунки на оплату заборгованості за спожиту активну енергію та на оплату заборгованості за спожиту реактивну енергію.

З наданих суду доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, зауважень щодо відпуску електричної енергії у за період з травня по червень 2015 року від відповідача не надходило.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Однак, всупереч вищенаведеним нормам законодавства та положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань в часині здійснення розрахунків за використану активну електричну енергію в розмірі 500308,85 грн. та за перетікання реактивної електричної енергії в розмірі 1399,85 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розмір невиконаного зобов'язання за договором на постачання електричної енергії №62849 від 05.05.2015 підтверджується матеріалами справи.

Оскільки, факт поставки позивачем у період з травня по червень 2015 (розрахункові місяці за договором) відповідачу електричної енергії та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати електроенергії підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 500308,85 грн. та заборгованості за перетікання реактивної електроенергії у розмірі 1399,85 грн.

Позивач, також, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 122089,68 грн. (нараховану за загальний період з 01.05.2015 по 30.09.2015), 3% річних у розмірі 6244,69 грн. (нараховані за загальний період з 01.05.2015 по 30.09.2015) та інфляційну складову боргу у розмірі 14996,30 грн. (нараховану з травня 2015 року по вересень 2015 року).

Враховуючи те, що згідно із п. 2, п. 2.1 додатку 2 до договору оплату вартості обсягу електричної енергії здійснюється як передоплата до 22 числа місяця, що передує розрахунковому місяцю, то нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснено позивачем з 01.05.2015 по 01.09.2015 року, тобто з першого числа наступного за місяцем в якому мала бути здійснена передоплата.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати за поставлену електричну енергію передбачена у п. 4.2.1. договору.

Суд, перевіривши розрахунки пені, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 121264,94 грн., а тому позовні вимоги у цій частині, суд задовольняє частково.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Розрахунок 3% річних у розмірі 6244,69 грн. є арифметично вірним, у зв'язку із чим, вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що розмір інфляційних втрат становить 14996,30 грн.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" частково.

Судовий збір за розгляд справи, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Преміал" (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, будинок 6-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, ) борг за спожиту активну електричну енергію у розмірі 500308,85 грн., борг за перетікання реактивної електроенергії у розмірі 1399,85 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 14 996,30 грн., 3% річних у розмірі 6244,69 грн., пеню у розмірі 121264,94 грн., судові витрати у розмірі 9663,22 грн.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2016.

Суддя С.О. Турчин