ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" лютого 2016 р. Справа № Б-50/233-09

вх. № 11117/2-50

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Романченко Н.С.

за участю:

ліквідатора - ОСОБА_1, свідоцтво № 324 від 01.03.2013 р.

представника ПАТ "ПУМБ" - ОСОБА_2, дов. №104 від 15.01.2016р.

Розглянувши матеріали

по справі за заявою ТОВ "Комплекс-Технолоджи",м.Харків

до ТОВ "Комплекс-Технолоджи",м.Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 27.01.2010 р. ТОВ "Комплекс-Технолоджи" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором голову ліквідаційної комісії ОСОБА_3, якого було зобовязано відповідно до ст. 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" виконати дії передбачені вказаною статтею, завершити ліквідаційну процедуру та надати суду відповідні документи.

Ухвалою суду від 27.09.2011 р. задоволено заяву ліквідатора про дострокове припинення його обов'язків, звільнено ліквідатора ОСОБА_3 від виконання його обовязків, призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4 ліквідатором ТОВ "Комплекс-Технолоджи", якого зобов'язано виконати постанову суду від 27.01.2010р. в повному обсязі, докази виконання надати суду.

Ухвалою суду від 21.03.2013 р. задоволено клопотання ліквідатора про дострокове його звільнення, припинено обов'язки ліквідатора ТОВ "Комплекс-Технолоджи" ОСОБА_4 і призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_1

15 жовтня 2013 року у звязку з відрядженням судді Усатого В.О. автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу №Б-50/233-09 призначено для розгляду судді Савченко А.А.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав необхідності завершення ліквідаційної процедури та з метою витребування додаткових документів до матеріалів справи.

10 грудня 2015 року ПАТ "ПУМБ" надало до суду скаргу на дії та бездіяльність ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи (вх. №49376), в якій просить суд

- визнати протиправними дії ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи ОСОБА_1, що полягають в порушенні норм чинного законодавства, якими встановлено порядок продажу майна в ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство, чим порушено законні права та інтереси ПАТ ПУМБ, як заставного кредитора, та Боржника;

- визнати неправомірною бездіяльність ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи ОСОБА_1, що полягає у невжитті належних заходів зі стягнення дебіторської заборгованості, чим завдано збитків Боржнику та його кредиторам;

- зобов'язати ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, вжити заходів зі стягнення дебіторської заборгованості на користь ТОВ Комплекс-Технолоджи;

- зобов'язати ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, вжити заходів із встановлення місцезнаходження проданого ТОВ Сібір'єр майна Боржника та його повернення ТОВ Комплекс-Технолоджи, з метою подальшого продажу в порядку, встановленому Законом.

- зобов'язати ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, погодити з ПАТ ПУМБ, як заставодержателем майна Боржника, умови та порядок продажу майна ТОВ Комплекс-Технолоджи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.12.2015р. прийнято та призначено скаргу на дії та бездіяльність ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи (вх. №49376) до розгляду в судовому засіданні на "14" січня 2016 р. о(об) 10:30, зобовязано ПАТ "ПУМБ" надати до суду докази направлення скарги ліквідатору, зобовязано ліквідатора надати до суду відзив на скаргу з наданням відповідних доказів в його обгрунтування.

12 січня 2016 року до суду надійшло уточнення ПАТ "ПУМБ" до скарги на дії та бездіяльність ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи (вх. №49376), в якому заявник просить суд:

- визнати протиправними дії ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, що полягають в порушенні норм чинного законодавства, якими встановлено порядок продажу майна в ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство, чим порушено законні права та інтереси ПАТ ПУМБ, як заставного кредитора, та Боржника;

- зобов'язати ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, вжити заходів з повернення незаконно відчуженого майна ТОВ Комплекс- Технолоджи, шляхом примусового витребування майна із чужого незаконного володіння;

- зобов'язати ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, після повернення незаконно відчуженого майна ТОВ Комплекс-Технолоджи з чужого незаконного володіння, провести заходи з продажу майна Боржника у порядку, встановленому Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, у тому числі, погодити з ПАТ ПУМБ, як заставодержателем майна Боржника, умови та порядок продажу майна ТОВ Комплекс-Технолоджи;

- визнати неправомірною бездіяльність ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, що полягає у невжитті належних заходів зі стягнення дебіторської заборгованості, чим завдано збитків Боржнику та його кредиторам;

- зобов'язати ліквідатора ТОВ Комплекс-Технолоджи, ОСОБА_1, вжити заходів зі стягнення дебіторської заборгованості на користь ТОВ Комплекс-Технолоджи.

Скарга обгрунтована тим, що судами усіх інстанцій встановлено незаконність укладених ліквідатором договорів купівлі-продажу майна боржника, встановлено, що продаж майна, яке є предметом застави, здійснено ліквідатором з допущенням грубих та умисних порушень норм чинного законодавства, а відтак і прав та законних інтересів банку. Крім того, протягом тривалого часу ліквідатор не вживає реальних заходів з витребування майна з чужого незаконного володіння, не звертається до суду з відповідними заявами про витребування майна з чужого незаконного володіння, як це передбачено законом. Ліквідатор при проведенні оцінки майна позбавив його можливості набуття максимальної вигоди від реалізації предмета застави з метою якнайбільш повного погашення заборгованості боржника, відсторонивши від прийняття участі в організації та погодженні визначення вартості заставного майна та погодженні порядку його продажу в межах ліквідаційної процедури. Внаслідок самостійного визначення вартості майна, ліквідатором продано майно за ціною, що майже в 50 разів є меншою від заставної та балансової вартості даного майна, що була визначена між боржником та банком на момент передачі майна в заставу. Крім того, на момент порушення провадження у справі було подано висновок від 19.10.2009р., в якому вартість майна складала 238186,00 грн., в той час як висновок про вартість майна № 252, здійснений ЗемЮрКонсалтинг станом на 30.09.2013р., за яким було реалізоване майно банкрута, визначає вартість в сумі 9200 грн., на що ліквідатором не було звернуто уваги та проігноровано пропозицію банку про наявність потенційних покупців на майно, які пропонували за деякі з одиниць товару від 15000 до 30000 грн. Крім того, ліквдатором не вжито належних заходів з стягнення дебіторської заборгованості в сумі 161620,22 грн., відсутність якої ліквідатором не доведено належними додатковими доказами по справі.

14 січня 2016 року до суду надійшов відзив ліквідатора на скаргу ПАТ "ПУМБ" на дії та бездіяльність ліквідатора, в якому арбітражний керуючий заперечує проти скарги в повному обсязі та просить суд відмовити в повному обсязі у звязку з її безпідставністю та необгрунтованістю.

09.02.2016р. ліквідатор надав до суду відзив на уточнення до скарги, в якому заперечує проти скарги в повному обсязі та просить суд відмовити в її задоволенні. Ліквідатор зазначає, що з метою оцінки майна арбітражними керуючими залучалися суб*єкти оціночної діяльності ПП Енергомакс та ТОВ ЗемЮрКонсалтинг, тому ніякого самостійного визначення вартості майна боржника не було і ліквідатор не може нести відповідальність за викладене у висновках суб*єктів оціночної діяльності. Стосовно кредиторських вимог зазначає, що від інших кредиторів, окрім ПАТ ПУМБ, вимог в процедурі банкрутства ТОВ Комплекс-Технолоджи не надходило, таким чином претензії кредиторів, які були заявлені до початку ліквідаційної процедури та не заявлені після винесення судом постанови про визнання банкрутом, є погашеними. Стосовно дебіторської заборгованості зазначає про її відсутність на підставі додатку № 2 до договору № МС0802-2424 від 11.02.2008р. та стверджує, що наявність заборгованості підтверджується лише не підтвердженою бухгалтерськими документами довідкою арбітражного керуючого ОСОБА_3 Крім того, зазначає про подання до суду заяви № 29/01-01 від 29.01.2016р. про витребування від ТОВ Сібірєр на користь ТОВ Комплекс-Технолоджи майна, отриманого за договорами купівлі-продажу №№ 001-0019 від 11.10.2013р.

Представник ПАТ "ПУМБ" в судовому засіданні підтримала скаргу з урахуванням поданих до суду уточнень в повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Ліквідатор в судовому засіданні заперечував проти скарги в повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на скаргу та уточненнях, просив суд відмовити в її задоволенні у звязку з безпідставністю та необгрунтованістю.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що скарга ПАТ ПУМБ підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.4 ст.24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом""( в редакції Закону № 784 -14 від 30.06.99, ВВР, 1999, N 42 - 43, ст. 378 із наступними змінами), що діяв до 18.01.2013р.( далі Закон про банкрутство) у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону про банкрутство дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно ч. 6 ст. 3-1 Закону про банкрутство при реалізації своїх прав та обовязків арбітражний керуючий зобовязаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Суд вважає, що ліквідатором арбітражним керуючим ОСОБА_1 неналежним чином виконувалися покладені на нього обовязки ліквідатора згідно постанови господарського суду Харківської області від 27.01.2010 р. та вимоги ст. ст. 3-1, 22-32 Закону про банкрутство, що призвело до порушення ліквідатором прав та законних інтересів заставного кредитора банкрута.

Так, 17.07.2008 року між ПАТ Перший Український міжнародний банк та ТОВ Комплекс-Технолоджи було укладено кредитний договір №17/07-КД, відповідно до умов якого банк надав ТОВ Комплекс-Технолоджи кредит у розмірі 100000,00 доларів США. З метою забезпечення зобовязань боржника відповідно до умов кредитного договору між тими ж сторонами було укладено договір застави рухомого майна №17/07-ЗРМ від 17.07.2008 року, згідно якого ТОВ Комплекс-Технолоджи передало в заставу Банку рухоме майно (виробниче обладнання).

Банком було заявлено кредиторські вимоги до боржника в розмірі 118303,87 дол. США та 168919,24 грн., які визнано судом та включено ліквідатором до реєстру вимог кредиторів. З урахуванням еквіваленту в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку, розмір заявлених та визнаних вимог ПАТ ПУМБ склав 1116296,64 грн.( в т.ч. 968094,98 грн. основного зобов*язання та 148201,66 грн. пені).

У процесі ліквідаційної процедури ліквідатором ОСОБА_1А при реалізації заставного майна банку було порушено порядок продажу заставного майна боржника, визначений Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом в редакції Закону № 4212-VI від 22.12.2011р.( далі - Закон про банкрутство 2), а саме 11.10.2013 року між ТОВ Комплекс-Технолоджи в особі ліквідатора ОСОБА_1А та ТОВ Сібірєр укладено в порушення вимог ч. 4 ст.42, ч.5, 6 ст.44 Закону про банкрутство 2 низку договорів купівлі-продажу заставного майна банкрута стосовно кожного обєкта окремо за відсутності згоди заставного кредитора - ПАТ ПУМБ чи суду та невжиття належних заходів з продажу майна цілісним майновим комплексом.

Вказаний факт встановлено, зокрема постановою Харківського апеляційного суду Харківської області від 26.11.2015р., якою визнано недійсними з моменту укладення: договір купівлі-продажу №001 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №002 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №003 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №004 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №005 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №006 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №007 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №008 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №009 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0010 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0011 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0012 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0013 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0014 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0015 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0016 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0017 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0018 від 11.10.13, договір купівлі-продажу №0019 від 11.10.13, укладені між ТОВ Комплекс Технолоджи, в особі ліквідатора ОСОБА_1 та ТОВ Сібір'єр в особі ОСОБА_5, що у відповідності до вимог ст.35 ГПК України не потребує доказування при розгляді відповідної скарги на дії ліквідатора.

У відповідності до ст. 3-1 та ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор має право запитувати і отримувати документи або їх копії від підприємств, установ, організацій. До кола його повноважень, визначених законом, відноситься також витребування інформації стосовно будь-якого майна банкрута, вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб тощо.

Але, як вбачається із матеріалів справи ліквідатором до цього часу не вжито належних та достатніх заходів по поверненню майна, реалізованого за договорами, які були визнані судом недійсними, до ліквідаційної маси банкрута, його витребування з чужого незаконного володіння у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідною вимогою про повернення одержаного за цими правочинами у натурі або про відшкодування його вартості (якщо повернення у натурі неможливе).

Подана ліквідатором 05.02.2016р. заява про витребування від ТОВ Сібірєр на користь боржника майна, реалізованого за правочинами, визнаними судом недійсними, не відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством, оскільки, по-перше, за звернення до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності правочину має сплачуватися судовий збір залежно від вартості майна (суми коштів), стосовно якого заявлено вимогу, доказів сплати якого ліквідатором до заяви не подано. По-друге, заява має відповідати вимогам, встановленим ч.1 ст.216 ЦК України та містити в собі обовязкові дії кожної із сторін правочину, реквізити сторін, адресу, за якою знаходиться майно, яке підлягає поверненню тощо. Подана ліквідатором до суду заява вказаним вимогам не відповідає та потребує сплати судового збору, доопрацювання та уточнення у встановленому законом порядку.

Відповідна правова позиція викладена також в п. 2.13 Постанови Пленуму ВГСУ Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними від 29.05.2013 № 11.

Направлення на адресу ТОВ Сібір'єр, починаючи з червня 2015р. листів з однаковою вимогою про повернення майна суд вважає недостатнім, оскільки належних доказів на підтвердження вчинення ним належних дій по встановленню наявності цього майна, його місцезнаходження, вжиття належних та реальних заходів з його повернення до ліквідаційної маси банкрута ліквідатором до суду не надано.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що до цього часу арбітражним керуючим не складено та не надано до суду реєстр вимог кредиторів банкрута, що є порушенням приписів ст.11 п.11, ст.25 ч.1, 32, 51 Закону про банкрутство. Складення реєстру є обовязковою умовою і в разі банкрутства у відповідності до ст..51 Закону про банкрутство, оскільки у відповідності до ст.25 Закону про банкрутство ліквідатор реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому чим Законом.

До того ж, звіти ліквідатора та його пояснення в судовому засіданні свідчать про те, що ліквідатором до реєстру вимог кредиторів було включено лише одного заставного кредитора - ПАТ Перший Український міжнародний банк. Отже, при формуванні реєстру вимог кредиторів ліквідатором не було включено до реєстру вимог кредиторів банкрута низку кредиторів, кредиторська заборгованість перед якими стала підставою для визнання факту недостатності майна боржника для задоволення кредиторських вимог та прийняття судом постанови про визнання боржника банкрутом.

Суд вважає, що зі сторони ліквідатора стосовно ведення та формування реєстру вимог кредиторів вбачається порушення норм Закону про банкрутство та їх довільне тлумачення з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ст.51 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржникаюридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобовязані звернутись в господарський суд з заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для прийняття судом постанови про визнання боржника банкрутом стала наявність кредиторської заборгованості низки кредиторів, а саме: ТОВ Фірми ОДРІ в сумі 8667,76 грн., яка була підтверджена рішенням господарського суду Київської області від 18.12.2008 р. по справі № 2/084-08; ТОВ АЛЬЯНС в сумі 23468,02 грн., яка була підтверджена рішенням господарського суду Київської області від 15.07.2008 р. у справі № 2/084; Підприємства зі 100% іноземним капіталом БІОС в сумі 5114,25 грн., яка була підтверджена актом звірки взаєморозрахунків станом на 30.09.2009 р.

Зазначені претензії були визнані ліквідатором, про що ним повідомлено кредиторів. Після закінчення встановленого двохмісячного строку до ліквідатора з вимогами звернувся кредитор ПАТ ПУМБ на суму 114773,32 дол. США та 119566,23 грн. (станом на день подачі заяви 1039451,44 грн.) за кредитним договором №17/07-КД від 17.07.2008, які були визнані ліквідатором на підставі ч.4 ст.112 ЦК України.

Отже, ліквідатор повинен був врахувати вимоги усіх кредиторів у справі та відобразити їх в реєстрі вимог кредиторів боржника. Його твердження про те, що вимоги ТОВ Фірми ОДРІ, ТОВ АЛЬЯНС та Підприємства зі 100% іноземним капіталом БІОС є погашеними у відповідності до ч.2 ст.14 Закону про банкрутство позбавлене будь-якого правового обґрунтування, оскільки у відповідності до вимог п.3 ст.51 Закону про банкрутство звернення до суду кредиторів боржника є їх правом, а не обовязком. Судом при прийняття постанови було встановлено факт недостатності майна боржника для задоволення вимог саме цих кредиторів, тому неподання ними заяви після публікації оголошення не свідчить про неврахування їх вимог ліквідатором при складанні реєстру вимог кредиторів та не створює жодних правових підстав для їх погашення у відповідності до вимог ст.51 цього Закону. Отже, відсутність цих кредиторів в реєстрі вимог кредиторів боржника та твердження ліквідатора про їх погашення у відповідності до ч.2 ст.14 Закону про банкрутство є безпідставним та не відповідає вимогам Закону про банкрутство.

Крім того, суд вважає, що ліквідатором не вживається належних та достатніх заходів з повернення дебіторської заборгованості боржника у відповідності до вимог ч.1 ст.25 Закону про банкрутство. Так, на час порушення провадження у справі про банкрутство мала місце дебіторська заборгованість боржника в сумі 161620,22 грн. Обґрунтовуючи її відсутність ліквідатор посилається на додаток № 2 до договору, за яким, на його думку, вона є погашеною, але належних доказів на підтвердження цього не надає. У справі відсутні будь-які первинні бухгалтерські документи, якими б було підтверджено її відсутність. Його посилання на додаток № 2, яким, на його думку, підтверджено відсутність заборгованості, суд вважає безпідставним та не обґрунтованим належними доказами, оскільки за умовами п.3 цього додатку сума, належна до сплати за 530 поставлених полиць у розмірі 168616,50 грн. зарахована сторонами для погашення штрафніх санкцій згідно п.2 договору, а покупець ЗАТ Крафт Фудз Україна повинен був оплатити ТОВ Комплекс-технолоджи вартість 748 поставлених полиць, що складає 237976,20 грн. Доказів, які б підтвердили оплату відповідних сум на користь ТОВ Комплекс-технолоджи ліквідатор до суду не надав. За таких обставин, його твердження про відсутність дебіторської заборгованості не підтверджене належними доказами по справі.

Отже, з огляду на процес ліквідаційної процедури з боку ліквідатора спостерігається несумлінне виконання обовязку, покладеного на нього, за збереженням й реалізацією майна боржника, а саме, здійснення реалізації майна боржника з порушенням вимог чинного законодавства щодо його реалізації та без згоди заставного кредитора, невжиття належних заходів зі стягнення дебіторської заборгованості в сумі 161620,22 грн. та повернення реалізованого майна до ліквідаційної маси банкрута з метою його реалізації у встановленому законом, порушення встановленого законом порядку ведення та формування реєстру вимог кредиторів тощо.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає скаргу обґрунтованою та підлягаючою задоволенню в цій частині.

Стосовно посилання скаржника на здійснення ліквідатором продажу майна на підставі сумнівного висновку про оцінку, суд вважає скаргу необґрунтованою та не підлягаючою задоволенню, оскільки твердження про сумнівність висновку про оцінку не підтверджене належними доказами по справі. Банком вказаний висновок не оскаржувався у встановленому законом порядку, рецензія на цей звіт не була складена, а його твердження про його сумнівність ґрунтується лише на припущеннях.

Вимога про проведення ліквідатором заходів з наступного продажу майна боржника, його оцінки, погодження умов та порядку продажу з ПАТ Перший Український міжнародний банк не підлягає задоволенню, оскільки не стосується конкретних дій ліквідатора, які є предметом оскарження за цією скаргою, а передбачає обов*язок вчинення ліквідатором певних дій на майбутнє. Оскарження дій ліквідатора щодо наміру в майбутньому виконувати ті чи інші дії не передбачено діючим законодавством, як спосіб захисту прав.

Керуючись ст. ст. 77, 86 ГПК України, ст.ст. 22-32, 51 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ Перший Український міжнародний банк на дії ліквідатора задовольнити частково.

Визнати дії ліквідатора в частині реалізації заставного майна банкрута протиправними та такими, що здійснені з порушенням вимог Закону про банкрутство 2.

Визнати неправомірною бездіяльність ліквідатора у невжитті належних заходів зі стягнення дебіторської заборгованості банкрута.

Зобовязати ліквідатора вжити належних заходів з повернення незаконно відчуженого майна до ліквідаційної маси банкрута та стягнення дебіторської заборгованості боржника у встановленому законом порядку.

В решті скарги відмовити.

Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, боржнику.

Суддя Савченко А.А.