донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.02.2016 справа №908/1093/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівЛомовцевої Н.В. Скакун О.А., Татенко В.М.
при секретарі судового засідання Склярук С.І.
за участю представників сторін:
від позивача: Дунаєнко О.О. - за довіреністю
від відповідача:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від02.12.2015р.
по справі№908/1093/14 (суддя Носівець В.В.)
за позовом:Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 с. Нижня Хортиця, Запорізька область
простягнення 10 749,02грн.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Водоканал» м.Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 с. Нижня Хортиця, Запорізька область про стягнення 10 749,02грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.05.2014р. у справі № 908/1093/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015р., позов Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 с. Нижня Хортиця, Запорізька область задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Фізичної-особи підприємця ОСОБА_7 с. Нижня Хортиця, Запорізька область на користь Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя суму заборгованості в розмірі 10 749грн.02 коп. та 1827грн.00 коп. - судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2015р. касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 с. Нижня Хортиця, Запорізька область частково задоволено. Рішення господарського суду Запорізької області від 19.05.2014р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.05.2015р. у справі №908/1093/14 скасовано. Справу № 908/1093/14 передано на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Здійснюючи новий розгляд справи, господарський суд Запорізької області рішенням від 02.12.2015р. у задоволенні позову відмовив.

Позивач, не погодившись з прийнятим судовим рішенням, оскаржив його в апеляційному порядку і просив рішення місцевого господарського суду скасувати повністю та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає, що відповідно до актів технічного обстеження складених між позивачем та відповідачем, Комунальним підприємством «Водоканал» здійснено функцію щодо контролю своєчасної повірки засобу обліку, однак відповідачем не виконано свій обов'язок щодо своєчасного подання засобу вимірювальної техніки на повірку.

Також апелянт зазначає про те, що посилання суду на те, що застосування п.3.3. «Правил користування…» лише коли споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними є безпідставними та необгрунтованими, оскільки застосування розрахунку наведеного в п.3.3. «Правил користування» передбачено також за інші порушення.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, направив відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання прибув, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі. Проти розгляду справи за відсутністю представника відповідача не заперечував.

Судова колегія вважає можливим здійснити розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, оскільки сторони були повідомлені про день та час судового засідання належним чином відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство «Водоканал» (Водоканал, позивач у справі) та фізична особа-підприємець ОСОБА_7 (Абонент, відповідач у справі) 01.09.2007р. уклали договір № 6862 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації (надалі - договір).

Згідно п. 1.1. договору, Водоканал забезпечує Абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчику: місто Запоріжжя, вулиця 40 років Радянської України, 2-а (магазин).

Пунктом 3.2.1. договору сторони узгодили, що абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати надані йому послуги водопостачання та водовідведення, експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, прилади і пристрої на них у встановленому порядку та у відповідності з даним договором та нормативними документами, вказаними у п.1.1. цього договору.

При відсутності або не встановленому обліковому приладі у встановлений Водоканалом термін або розміщенні Абонентом водолічильних вузлів чи то їх експлуатації з порушенням "Правил користування…", "Правил експлуатації…" водопостачання Абонента вважається безобліковим, а витрати води і об'єм стоків у такому випадку визначаються розрахунковим шляхом у відповідності з пунктами 9.6 та 21.5 "Правил користування…", починаючи з дня виписки останнього акту до дня приймання в експлуатацію облікового приладу або водолічильного вузла (п. 3.2.3 договору).

Відповідно до п. 5.1. договору основним документом на оплату є акт. Абонент зобов`язаний протягом трьох банківських днів з дня виписки акту перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок Водоканалу в сумі, вказаній в акті. Якщо Абонент відмовляється підписати акт, він підписується представником Водоканалу, а в акті робиться відповідний запис про таку відмову. Такий акт пересилається Абоненту поштою. Оформлений таким чином акт є обов'язковим для виконання у вказані в ньому терміни, а також є підставою для розрахунків за питне водопостачання та приймання стічних вод.

Згідно з розділом 2 Договору, договір укладається з 01.09.2007 року по 31.12.2011 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії, про його припинення не було письмово заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами 17.04.2009р. складено акт технічного обстеження водопроводу № 132, за змістом якого у приміщенні магазину відповідача за вищевказаною адресою на вводі встановлено засіб обліку марки КВ1,5 № 079495 - державна повірка 2-й квартал 2009 року. Держповірка дійсна до 2-го кварталу 2012 року. Експлуатація не держповіреного приладу обліку не дозволяється. Прилад обліку опломбовано пломбою "А 2430". Акт підписано уповноваженими представниками сторін без зауважень.

Відповідачем 13.08.2013р. подано заяву за № 13740 про надання дозволу на зняття лічильника холодної води для держповірки.

Представниками сторін 15.08.2013 р. складено акт технічного обстеження водопроводу № 490ТИ, яким зафіксовано прострочення держповірки. В той же день уповноваженими представниками позивача складено акт № 490/1ТИ, яким зазначено, що термін дії держповірки засобу обліку марки КВ1,5, №079495 закінчився 30.06.2012р. та водоспоживання відповідача до встановлення резервного приладу обліку вважається безобліковим.

На підставі п. 3.2.3. договору, п. 3.3, 5.14 "Правил користування...", в акті технічного обстеження водопроводу № 490/1ТИ від 15.08.2013 року КП "Водоканал" виконано розрахунок об'єму води за період з 12.07.2013 року (з дня виписки останнього акту-рахунку № 35475 від 11.07.2013 р.) по 14.08.2013 р. (тобто за 34 доби) по вводу діаметром 15 мм: - 30,528 куб.м. за добу х 34 доби = 1037,952 куб.м. води, та, відповідно до п. 3.14 "Правил користування...", - 1037, 952 куб.м. стічних вод.

Вказані Акти підписано представником позивача в односторонньому порядку, представник відповідача від підпису відмовився.

На підставі акту технічного обстеження водопроводу № 490/1ТИ від 15.08.2013р. складено акт (розрахунок) № 6862/1 від 15.08.2013 року за період з 12.07.2013 р. по 14.08.2013 р. на суму 10 749,02 грн., який також не підписаний відповідачем.

Вказані Акт технічного обстеження водопроводу № 490/1ТИ від 15.08.2013р., Акт (розрахунок) № 6862/1 від 15.08.2013 р. на суму 10749,02 грн. направлені на адресу відповідача поштою з супровідним листом № 10717 від 03.09.2013р. з описом вкладення.

Однак, відповідач оплату за вказаним вище Актом-рахунком не здійснив, внаслідок чого, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 12.07.2013 р. по 14.08.2013р. на суму 10 749,02 грн.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України „Про питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002р. № 2918-Ш (далі - Закон України № 2918), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №190 від 27.06.2008р., зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. за № 936/15627 (далі по тексту -Правила користування).

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 19 Закону України №2918 послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до вимог ст.23 Закону України №2918 підприємства питного водопостачання мають право, зокрема, сприяти впровадженню засобів обліку та регулюванню споживання питної води.

На час укладання договору його умовами зобов'язано абонента у визначений строк встановити засіб обліку води та передбачена відповідальність за недотримання абонентом прийнятих на себе зобов'язань, на підставі тих нормативно-правових актів, які діяли в той час.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час проведення представниками Комунального підприємства «Водоканал» технічного обстеження водопроводу та сантехнічного обладнання приміщення відповідача у 2013 році, порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення визначається та регулюється Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, пунктом 1.1 яких, встановлено, що ці Правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України і є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

З огляду на зазначене, Правила № 190 є обов'язковими для застосування та виконання, як учасниками правочину, так і судом під час розгляду спору, оскільки положення попередніх Правил 1994 року втратили чинність та не регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до п. 2.1 Правил № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Розрахунок за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку (п. 3.1 Привал № 190).

Кабінет Міністрів України Постановою від 27.11.1995р. за № 947 затвердив програму поетапного оснащення наявного житлового фонду засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії на 1996 - 2007 роки. Цією програмою визначено найбільш ефективний шлях зменшення затрат на впровадження засобів обліку.

Отже, приймаючи до уваги зазначене, наявність у споживача засобу обліку води є обов'язковим.

В свою чергу, відповідно до п. 3.2.3 Ліцензійних умов, умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10.08.2012 № 279, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 31.08.2012 року за № 1468/21780, суб'єкти господарювання, які провадять (мають намір провадити) господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або водовідведення, повинні здійснювати своєчасне забезпечення контрольно-вимірювальних інструментів і приладів, а також відповідних приладів обліку, повірки або державної метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд.

Пунктом 9.2.11 Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року № 30, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 21.07.1995 року за № 231/767, передбачено, що контроль за наявністю і станом обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки здійснюється працівниками абонентського відділу виробника.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що посилання Комунального підприємства «Водоканал» на наявність порушення з боку відповідача під час виконання зобов'язань за Договором від 01.09.2007р. №6862, щодо прострочення терміну повірки засобу обліку води, є безпідставним.

Разом з тим, колегія суддів спростовує посилання позивача на пункти 3.3 та 3.4 Правил № 190, виходячи з наступного.

Пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190 передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними (пункт 3.2. Правил № 190).

Самовільне водоспоживання це користування питною водою з міського водопроводу без дозволу Виконавця та/або без оформлення необхідних документів (в т.ч. без реєстрації у Виконавця в якості Споживача, ухилення чи відмова від укладення договору на надання послуг з водопостачання тощо).

Самовільне приєднання до систем водопостачання - приєднання до мереж централізованого комунального водопостачання, здійснене без письмового дозволу Виконавця.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що чинним законодавством не передбачено норми, відповідно до якої виробник, у разі не проведення споживачем вчасно повірки засобу обліку води, має проводити розрахунок витрат води згідно п.3.3 Правил, оскільки розрахунок витрат води згідно із зазначеним пунктом Правил проводиться виробником у випадку, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними, судова колегія вважає правильним.

Матеріалами справи доведено наявність між сторонами спору господарських правовідносин на відпуск води та приймання стоків в комунальну каналізацію, що оформлені договором №6862 від 01.09.2007 року.

Позивач вважаючи, що викладений у договорі порядок визначення безоблікового споживання води породжує у споживача зобов'язання, а у постачальника право на визначення обсягів споживання води розрахунковим шляхом відповідно до п.3.4 Правил, колегія суддів вважає за необхідне зазначити на таке.

Позивач, заявляючи позов про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 12.07.2013 р. по 14.08.2013р. на суму 10 749,02 грн., не враховано, що п.1.1 та п.3.2.3 договору містять посилання не на п.п.3.3, 3.4, а на п.п. 9.6, 21.5 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року №65, які втратили чинність за наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190.

Як вбачається з матеріалів справи, після затвердження наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України зміни до договору про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації №6862 від 01.09.2007 року не вносились, а тому посилання позивача про наявність договірних зобов"язань відповідача оплачувати спожиту воду як безоблікову, відповідно до п.3.4 Правил є безпідставним.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим господарським судом України у постанові від 11 грудня 2013 р. у справі N908/1658/13.

Таким чином, під час технічних обстежень відповідача Комунальним підприємством «Водоканал» не було виявлено та зафіксовано факту самовільного приєднання відповідача до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільне користування ними, обов"язок своєчасно подавати засоби вимірювальної техніки на повірку покладено на споживача, в той час як на позивача покладено обов"язок контролювати наявність і стан обладнання засобів вимірювальної техніки для обліку відпущеної води, а також за дотриманням термінів їх періодичної повірки, що в сукупності не дає підстави говорити про безоблікове споживання у разі закінчення строку держповірки засобів обліку.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують висновок місцевого господарського суду.

Враховуючи викладене, твердження заявника апеляційної скарги про недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2015р. у справі № 908/1093/14 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2015р. у справі № 908/1093/14 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В.Ломовцева

Судді О.А.Скакун

В.М.Татенко

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.