ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.02.2016р. Справа № 905/2697/15

Господарський суд Донецької області у складі Головуючого судді Мельниченко Ю.С., суддів: Левшиної Г.В., Осадчої А.М., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія, м. Новогродівка, Донецька область

до відповідача: Державного підприємства Селидіввугілля, м. Селидове, Донецька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Відкритого акціонерного товариства Донецькшахтбуд, м. Донецьк

про визнання договору відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2015р. дійсним; визання Державного підприємства Селидіввугілля боржником; спонукання Державного підприємства Селидіввугілля підписати з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія акт звіряння розрахунків за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за довіреністю від 21.08.2015 року.

від відповідача: представник не зявився.

від третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: представник не зявився

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 11.02.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 105) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія, м. Новогродівка, Донецька область звернувся з позовом до Державного підприємства Селидіввугілля, м. Селидове, Донецька область, про визнання договору відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2015р., укладеного між ТОВ Шахта Росія та ВАТ Донецькшахтбуд дійсним; визнання Державного підприємства Селидіввугілля боржником ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія у виконанні зобовязання в сумі 8 306 000 грн. 00 коп. за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. з урахуванням умов додаткової угоди №149-12 КС від 12.11.2012р. та договором відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2004р.; спонукання Державного підприємства Селидіввугілля підписати з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія акт звіряння розрахунків за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. з урахуванням умов додаткової угоди №149-12 КС від 12.11.2012р. та договором відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2004р.

Ухвалою суду від 19.10.2015р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 03.11.2015р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

22.12.2015р. до господарського суду Донецької області від Державного підприємства Селидіввугілля, м. Селидове, Донецька область, надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якої позивач просить доручити Селидівському міському суду Донецької області.

Ухвалою суду від 25.12.2015р. клопотання Державного підприємства Селидіввугілля, м. Селидове, Донецька область про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції задоволено та доручено забезпечення проведення відеоконференції по справі №905/2697/15 Селидівському міському суду Донецької області (85400, м. Селидове, вул. Пушкіна, 4).

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 15.12.2015р. з метою розгляду цієї справи утворено колегіальний склад суду: головуючий суддя Мельниченко Ю.С., судді Левшина Г.В. та Осадча А.М.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладання з Відкритим акціонерним товариством Донецькшахтбуд договору відступлення права вимоги № 1/15-УПТ від 22.04.2015р. та неналежне виконання відповідачем зобовязань за Генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. щодо оплати вартості наданих послуг. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 213, 509, 512, 516 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 03.11.2015р., 24.11.2015р., 15.12.2015р., 26.01.2016р. та 11.02.2016р. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, посилався на укладання з Відкритим акціонерним товариством Донецькшахтбуд договору відступлення права вимоги № 1/15-УПТ від 22.04.2015р., згідно якого Відкрите акціонерне товариство Донецькшахтбуд передало ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія право вимоги сплати заборгованості за Генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. від Державного підприємства Селидіввугілля у сумі 8 306 000 грн. 00 коп. Представник позивача також зазначав, що останній є стороною у зобовязанні, а саме субпідрядником за Генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. та згідно з додатковою угодою №149-12КС від 12.11.2012р до Генерального контракту №231 від 26.08.2004р. Державне підприємство Селидіввугілля зобовязано перераховувати грошові кошти в сумі 13 856 000 грн. 00 коп. на розрахунковий рахунок субпідрядника ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія по мірі їх надходження.

Представник відповідача у свою чергу у судових засіданнях 15.12.2015р. та 26.01.2016р. заперечував проти задоволення позовних вимог. 03.11.2015р. через канцелярію господарського суду надійшов відзив на позовну заяву. Посилався на те, що позовні вимоги не відповідають можливим способам захисту прав та інтересів, передбачених ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України. Також представник відповідача, з посиланням на ст.838 Цивільного кодексу України, зазначив, що замовник і субпідрядник не мають права предявляти один одному вимоги, повязані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником. Щодо вимог, стосовно підписання актів звіряння розрахунків за Генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р., відповідач пояснив, що підприємство не зобовязано проводити звірку взаємних розрахунків з іншими субєктами господарської діяльності, перед якими не має заборгованості. 08.02.2016р. через канцелярію господарського суду надав клопотання про застосування строку позовної давності. Про судове засідання 11.02.2016р. відповідач був повідомлений належним чином під час проведення судового засідання 26.01.2016р. в режимі відео конференції, однак свого представника у приміщення Селидівського міського суду Донецької області не направив, причини неявки не повідомив, у звязку з чим судове засідання в режимі відео конференції не відбулося та про що Селидівським міським судом Донецької області була складена відповідна довідка.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача про судові засідання 03.11.2015р., 24.11.2015р., 15.12.2015р., 26.01.2016р. та 11.02.2016р. була повідомлена належним чином, про що свідчать розміщені 19.10.2015р., 05.11.2015р., 30.11.2015р., 18.12.2015р. та 29.01.2016р. на сторінці господарського суду Донецької області (у розділі «Повідомлення для учасників судового процесу, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/) повідомлення про розгляд справи, однак у засідання суду представника не направила, про причини неявки суд не повідомила. 14.12.2015р. через канцелярію суду надала письмові пояснення щодо предмету спору, згідно яких Відкрите акціонерне товариство Донецькшахтбуд не заперечує проти вимог позивача та вважає що договір відступлення права вимоги № 1/15-УПТ від 22.04.2015р. є дійсним та його визнання дійсним в судовому порядку не потрібно.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Держаним підприємством Селидіввугілля (далі замовник) та Відкритим акціонерним товариством Донецькшахтобуд ДП ДХК Донецькшахтобуд (далі генеральний підрядник) був укладений генеральний контракт № 231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля (далі генеральний контракт), за предметом якого є генеральний підряд на виконання робіт по реконструкції шахти Росія згідно Огрунтування, виконаного ДВАТ Дніпрогіпрошахт на період до 2010р. Субпідрядниками у генеральному контракті визначені Відкрите акціонерне товариство Рутченковский завод Гормаш та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Донецьке шахтобудівне підприємство.

Відповідно до п.1.2. генерального контракту, генеральний підрядник для виконання зазначеного обсягу робіт крім власних залучує, погоджуючи з замовником, субпідрядні організації.

Відповідно до п.1.4. генерального контракту, Замовник, Генпідрядник і Субпідрядник не мають права передавати третій стороні виконання дійсного генерального контракту або будь якої його частини без письмової згоди іншої сторони.

Відповідно до п.2.1. генерального контракту, орієнтовна вартість робіт, доручених для виконання Генпідрядникові, складає 320 000 тис. грн., з послідуючим уточненням вартості по фактичним витратам при щомісячних взаєморозрахунках за виконані роботи. Обсяги робіт і виділені Держбюджетом кошти будуть визначатися в додаткових угодах на кожний рік.

Додатковою угодою №149-12КС від 12.11.2012р до генерального контракту сторони погодили внести зміни в п. 2.1. генерального контракту, а саме викласти його у наступній редакції: Вартість робіт доручених для виконання Генпідряднику в 2012 році складає 25 478 000 грн. 00 коп., за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, згідно контракту №231 від 26.08.2004р., у тому числі по виконавцям:

- ДВАТ Донецьке ШПУ ДП ВАТ СШБ 8 700 000 грн. 00 коп. за рахунок коштів загального фонду ;

- ТОВ Доншахтспецстрой 2 113 000 грн. 00 коп. за рахунок коштів загального фонду;

- ТОВ Донбас вуглеавтоматика 809 000 грн. 00 коп. за рахунок коштів загального фонду;

- ТОВ Шахта Росія 13 856 000 грн. 00 коп. за рахунок коштів загального фонду.

Відповідно до п.1.5 додаткової угоди №149-12КС від 12.11.2012р до генерального контракту, грошові кошти в сумі 13 856 000 грн. 00 коп. перераховувати на розрахунковий рахунок субпідрядника ТОВ Шахта Росія по мірі їх надходження.

Відповідно до п.2 додаткової угоди №149-12КС від 12.11.2012р до генерального контракту, інші умови генерального контракту №231 від 26.08.2004р. є незмінними і сторони підтверджують по ним свої зобовязання.

Відповідно до п. 4.1 та п.4.2. генерального контракту, замовник забезпечує фінансування за рахунок централізованих бюджетних або власних коштів. Замовник здійснює щомісяця приймання та оплату виконаних робіт по розподільному листу генпідрядника на підставі акту приймання виконаних робіт (форма № КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельно-монтажних робіт (форма № КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін.

Згідно п. 17.1. генерального контракту, термін дії контракту з моменту підписання до повного виконання сторонами своїх обовязків.

Між Відкритим акціонерним товариством Донецькшахтобуд (далі генеральний підрядник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія (далі субпідрядник) був укладений договір субпідряду № 98/12 від 13.11.2012р. (далі договір субпідряду), за умовами якого є виконання генерального контракту №231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля, укладеного між ДП Селидіввугілля (замовник) та ВАТ Донецькшахтобуд (генеральний підрядник).

Відповідно до п. 3.1. та п.3.4. договору субпідряду, вартість робіт визначається договірною ціною (додаток №1 договору) та становить 13 856 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ 2 309 333 грн. 33 коп. Оплата за виконані роботи за даним договором здійснюється відповідно до умов додаткової угоди № 149-12КС від 12.11.2012р. до генерального контракту від 26.08.2004р.

Згідно п.10.4. договору субпідряду, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2012р.

Між Відкритим акціонерним товариством Донецькшахтобуд (далі первісний кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія (далі новий кредитор) був укладений договір відступлення права вимоги № 1/15-УПТ від 22.04.2015р. (далі договір відступлення права вимоги), за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право грошової вимоги, що належить первісному кредиторові відповідно до генерального контракту №231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля, укладеного між первісним кредитором та ДП Селидіввугілля.

Відповідно до п.2.1. договору відступлення права вимоги, сума грошової вимоги, право вимоги якої відступається за цим договором, складає 8 306 000 грн. 00 коп.

Згідно з п.3.4. договору відступлення права вимоги, договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до 22.04.2018р.

За змістом акту прийому-передачі до договору відступлення права вимоги № 1/15-УПТ від 22.04.2015р. Відкрите акціонерне товариство Донецькшахтобуд передало ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія:

- завірену первісним кредитором копію генерального контракту №231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля;

- завірену первісним кредитором копію акту звіряння розрахунків між ВАТ Донецькшахтобуд та ДП Селидіввугілля за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля станом на 01.04.2015року;

- завірену первісним кредитором копію акту приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №3/12 за грудень 2012 року на суму 8 306 000 грн. 00 коп. за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля підписаного між ВАТ Донецькшахтобуд та ДП Селидіввугілля;

- завірену первісним кредитором копію довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) за грудень 2012 року на суму 8 306 000 грн. 00 коп. за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля підписаної ВАТ Донецькшахтобуд та ДП Селидіввугілля;

- акт звірення розрахунків між ТОВ Шахта Росія та ВАТ Донецькшахтобуд за перший квартал 2015 року на суму 8 306 000 грн. 00 коп.

Відповідно до змісту акту до договору відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2015р. Відкрите акціонерне товариство Донецькшахтобуд та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія підтвердили відступлення права вимоги в обсязі 8 306 000 грн. 00 коп.

Проаналізувавши укладений сторонами генеральний контракт № 231 від 26.08.2004р. на виконання будівельно-монтажних робіт за проектом Реконструкція шахти Росія ДП Селидіввугілля, суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором підряду, отже, правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Статтею 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Третя особа є додатковим суб'єктом зобов'язання, тобто вона не є стороною зобов'язання: боржником або кредитором. На відміну від сторін зобов'язання, третя особа не породжує зобов'язання своїми діями, бере участь у зобов'язанні за волею якоїсь з його сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч.2 ст.517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст.615 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначені наступні способи захисту цивільних прав та інтересів:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу і, зокрема, визначати відповідача за своїми вимогами тощо.

Позивачами і відповідачами в судовому процесі у господарських судах можуть бути підприємства та організації, зазначені в статті 1 ГПК України, у тому числі підприємства, установи, організації, інші юридичні особи.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно із ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, за винятком спорів, зазначених в абзацах другому - шостому пункту 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 20 ГК України, кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з п. 3.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», правочини можуть визнаватися дійсними виключно з підстав, визначених частиною другою статті 219 і частиною другою статті 220 ЦК України. Вимоги про визнання дійсними правочинів з інших підстав задоволенню не підлягають з огляду на невідповідність таких вимог установленим законом способам захисту прав та законних інтересів (частина друга статті 16 ЦК України, частина друга статті 20 ГК України).

Отже, розглядаючи даний спір господарський суд дійшов висновку, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права, як визнання договору дійсним, визнання особи боржником, спонукання підписати акт звіряння розрахунків.

Заявлені позивачем вимоги про визнання договору відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2015р., укладеного між ТОВ Шахта Росія та ВАТ Донецькшахтбуд дійсним; визнання Державного підприємства Селидіввугілля боржником ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія у виконанні зобовязання в сумі 8 306 000 грн. 00 коп. за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. з урахуванням умов додаткової угоди №149-12 КС від 12.11.2012р. та договором відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2004р.; спонукання Державного підприємства Селидіввугілля підписати з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія акт звіряння розрахунків за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. з урахуванням умов додаткової угоди №149-12 КС від 12.11.2012р. та договором відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2004р., не відповідають способам захисту цивільних прав, передбачених ст.16 Цивільного кодексу України.

Пленум Вищого господарського суду України в пункті 2.2 постанови № 10 від 29 травня 2013 року Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів розяснив, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 16, 203, 204, 219, 220, ч. 1 ст. 509, ст. 511, п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 516, ч. 2 ст. 517, ст.ст. 526, 615, 837, 838 Цивільного кодексу України; ч. 2 ст. 20, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 42-47, 12, 33, 34, 38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія, м. Новогродівка, Донецька область до Державного підприємства Селидіввугілля, м. Селидове, Донецька область, про визнання договору відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2015р., укладеного між ТОВ Шахта Росія та ВАТ Донецькшахтбуд дійсним; визнання Державного підприємства Селидіввугілля боржником ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія у виконанні зобовязання в сумі 8 306 000 грн. 00 коп. за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. з урахуванням умов додаткової угоди №149-12 КС від 12.11.2012р. та договором відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2004р.; спонукання Державного підприємства Селидіввугілля підписати з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Шахта Росія акт звіряння розрахунків за генеральним контрактом №231 від 26.08.2004р. з урахуванням умов додаткової угоди №149-12 КС від 12.11.2012р. та договором відступлення права вимоги №1/15-УПТ від 22.04.2004р., відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 11.02.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2016р.

Головуючий суддя Ю.С. Мельниченко

Суддя Г.В. Левшина

Суддя А.М. Осадча