донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.02.2016 справа № 908/3429/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоСкакун О.А.
суддів:Ломовцева Н.В. , Татенко В.М.
за участю представників сторін:
від позивача:не з`явився,
від відповідача:не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Елар Плюс", м. Енергодар Запорізької області,
на рішення господарського суду Запорізької області
від06.10.2015
по справі№ 908/3429/15 (Смірнов О.Г.)
за позовомУправління комунальної власності Енергодарської міської ради Запорізької області, м. Енергодар Запорізької області,
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Елар Плюс", м. Енергодар Запорізької області
пропро стягнення 25 593, 34 грн. та розірвання договору оренди № 21-10 від 26.10.2010

Управління комунальної власності Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області (далі - Управління комунальної власності, Орендодавець) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом та заявою про збільшення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елар Плюс» (далі - ТОВ «Елар Плюс», Орендар) про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 25 593, 34 грн. та розірвання договору оренди від 26.10.2010 № 21-10.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.10.2015 у справі № 908/3429/15 позовні вимоги Управління комунальної власності задоволено частково: з ТОВ «Елар Плюс» стягнуто заборгованість з орендної плати у розмірі 25 593, 32 грн. та розірвано договір оренди від 26.10.2010 № 21-10.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та припинити провадження у справі. Зокрема, апелянт посилається на те, що місцевий господарський суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права. Заявник апеляційної скарги зазначає, що між сторонами 05.10.2015 було підписано акт обстеження приміщення, за яким відповідач зобов'язаний перерахувати Управлінню комунальної власності 25 593, 34 грн. Крім того, сторони домовились продовжити договірні відносини за Договором оренди від 26.10.2010 № 21-10. За таких обставин, на думку апелянта, провадження підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та припинити провадження у справі з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явились, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, тому судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за їх відсутності.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст. 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Управлінням комунальної власності Енергодарської міської ради та ТОВ «Елар Плюс» 26.10.2010 укладено Договір оренди № 21-10 (далі - Договір), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове володіння та користування нежитлове приміщення № 121 загальною площею 158, 0 м2, розташоване за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Комсомольська, б. 15, яке належить Орендодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Енергодарської міської ради Запорізької області 15.09.2010 (а. с. 13-15).

Згідно з п. 1.3 Договору передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною згідно з висновком про вартість, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецекспертиза», згідно з вимогами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності в Україні», прийнятого ВРУ 12.07.2001 № 2658-ІІІ, «Методики оцінки майна», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891, та станом на 01.10.2010 становить 27 514, 00 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до п. 1.4 Договору передача орендованого майна Орендодавцем і прийняття його Орендарем оформлюється актом, який підписується сторонами.

У п. 1.5 Договору сторони узгодили, що орендар використовує орендоване майно для розміщення магазину, офісу та складських приміщень.

Даний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації (п. 2.1 Договору).

Згідно з п. 2.2 Договору строк його дії складає 10 років з моменту підписання договору. Умови договору зберігають свою силу протягом всього терміну дії договору, також у разі, якщо після його укладення законодавством встановлені правила, які погіршують стан Орендаря, а в частині зобов'язань Орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання здійснюється шляхом обміну листами, які підписані уповноваженими представниками сторін з додаванням печаток (п. 2.5 Договору).

При цьому, як передбачено п. 2.6 Договору, Орендодавець має право відмовитись від договору оренди та вимагати повернення майна, якщо Орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд; в цьому разі договір буде розірваним з моменту отримання Орендарем повідомлення Орендодавця про відмову від договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору Орендар зобов'язується сплачувати орендну плату не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Орендодавця.

Згідно з п. 5.1 Договору Орендар зобов'язаний: вчасно та в повному обсязі вносити Орендодавцю орендну плату шляхом перерахування грошових коштів на його поточний рахунок (до міського бюджету); за свій рахунок здійснювати поточний ремонт орендованого майна; укласти договір страхування на орендоване майно (в розмірі не менше вартості майна, визначеного п. 1.2) на користь Орендодавця. Договором страхування повинно бути передбачено захист від усіх ризиків, які можуть призвести до загибелі чи пошкодження майна об'єкту оренди; у тридцятиденний термін після підписання договору оренди Орендар повинен укласти договір з постачальником комунальних послуг та договір на спільне використання електромереж.

Орендар має право з письмового дозволу Орендодавця вносити зміни у склад і стан орендованого майна, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, яке обумовлює підвищення його вартості. Дозвіл на виконання таких робіт оформлюється листом Орендодавця, в якому зазначається про надання дозволу; вилучити виконані ним зі згоди Орендодавця покращення орендованого майна, які можуть бути відокремлені від вказаного майна без його пошкодження; на відшкодування чи зарахування в рахунок орендної плати вартості необхідних витрат на покращення орендованого майна, яке здійснене зі згоди Орендодавця. Вартість виконаних Орендарем без згоди Орендодавця покращень орендованого майна, які неможливо відокремити від нього без пошкодження цього майна, компенсації не підлягає (п. 5.2 Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору в разі невиконання Орендарем обов'язку, передбаченого п. 5.1 Договору, Орендодавець має право, на свій вибір, доручити проведення ремонту третій особі з відшкодуванням понесених витрат за рахунок Орендаря, або розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.

У п. 8.3 Договору сторони узгодили, що у разі припинення або розірвання Договору, поліпшення, орендованого майна, здійснені Орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю Орендаря, а невідокремлювані поліпшення - власністю Орендодавця. Питання компенсації Орендодавцем збільшення вартості орендованого майна в результаті зазначених невідокремлюваних поліпшень вирішується відповідно до умов цього договору та чинного законодавства.

26.10.2010 за актом приймання-передачі нежитлове приміщення було передане відповідачу (а. с. 17).

Управління комунальної власності листом від 08.07.2013 повідомило ТОВ «Елар Плюс» про відмову від Договору оренди № 21-10 від 26.10.2010 на підставі п. 2.6 та ст. 782 ЦК України у зв'язку з тим, що Орендар не вносить орендну плату протягом 6 місяців поспіль (а. с. 34).

Проте, докази отримання цього листа ТОВ «Елар Плюс» відсутні.

У зв'язку з порушенням умов Договору Управління комунальної власності 14.11.2014 звернулось до ТОВ «Елар Плюс» з претензією, в якій Орендодавець просить у місячний строк погасити заборгованість з орендної плати за Договором у розмірі 17 342, 07 грн. за період з жовтня 2012 року по жовтень 2014 року (а. с. 30).

06.05.2015 Управління комунальної власності звернулось до ТОВ «Елар Плюс» з листом, в якому просить терміново погасити заборгованість з орендної плати за Договором у сумі 23 055, 76 грн. (а. с. 33).

Зазначені звернення Управління комунальної власності були залишені відповідачем без відповіді, що і стало підставою для звернення до суду для стягнення заборгованості та розірвання спірного Договору.

28.07.2015 до канцелярії господарського суду Запорізької області надійшла спільна заява Управління комунальної власності та ТОВ «Елар Плюс», в якій сторони просять зупинити провадження у справі до 28.10.2015 для мирного врегулювання спору на підставі п. 4 ч. 1 ст. 156 КАС України, застосувавши аналогію закону.

Пізніше, 05.10.2015 між Управлінням комунальної власності та ТОВ «Елар Плюс» було укладено Акт обстеження приміщення № 121 по договору оренди № 21-10 від 26.10.2010 та врегулювання орендних правовідносин, відповідно до п. 5 якого сторони домовилися продовжити орендні правовідносини по договору оренди № 21-10 від 26.10.2010, а існуючі спірні питання врегулювати мирним шляхом для чого, зокрема, Орендодавець надає Орендарю відстрочку зі сплати існуючої заборгованості по орендній платі в сумі 25 593, 34 грн., строком на 3 місяці або до одержання результатів експертизи залежно від того, яка подія наступить раніше (а. с. 134).

На виконання вказаного Акту між Управлінням комунальної власності, ТОВ «Елар Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Одисей» 30.12.2015 було укладено договір поруки (а. с. 156).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Одисей» 05.01.2016 було перераховано позивачеві обумовлену суму для погашення заборгованості в розмірі 25 593, 34 грн., що підтверджується квитанцією № 365508 (а. с. 157).

За таких обставин ТОВ «Елар Плюс» вважає, що рішення господарського суду Запорізької області підлягає скасуванню, а провадження у справі - припиненню у зв'язку з відсутністю предмета спору, з чим у відзиві на апеляційну скаргу погодився позивач.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що рішення господарського суду є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд відмовив у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі до 28.10.2015, що стало перешкодою для повного та всебічного розгляду справи та встановлення обставин, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Крім того, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; заміни однієї з сторін її правонаступником.

При цьому, згідно з п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Колегія суддів також зауважує, що суттєвою умовою застосування аналогії закону є прогалина у законодавстві, тобто відсутність такої правової норми, яка безпосередньо регулює відносини сторін.

Оскільки чинний ГПК України містить норми, якими врегульовано питання зупинення провадження у справі (ст. 79 ГПК України відповідно), необхідність застосування аналогії закону відсутня, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі для примирення сторін.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом. При цьому рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Акт обстеження приміщення № 121 по договору оренди № 21-10 від 26.10.2010 та врегулювання орендних правовідносин від 05.10.2015, на який посилаються сторони в апеляційній скарзі та відзиві на неї, при обґрунтуванні відсутності предмета спору з невідомих причин останніми суду першої інстанції наданий не був, а тому суд не міг оцінити та врахувати його при прийнятті оскаржуваного рішення.

Сторонами у справі до апеляційної скарги та відзиві на останню був наданий Акт обстеження приміщення № 121 по договору оренди № 21-10 від 26.10.2010 та врегулювання орендних правовідносин від 05.10.2015.

Також до додаткових пояснень до апеляційної скарги відповідач надав Договір поруки від 30.12.2015, квитанцію № 365508 та виписку по банківському рахунку від 05.01.2016

Оскільки сторонами у справі не було заявлено клопотання про залучення цих документів до матеріалів справи і не доведено неможливість їх надання суду першої інстанції, судова колегія, керуючись ст. 101 ГПК України, не може розглядати їх в якості доказів та надати їм належну правову оцінку.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що матеріали справи містили необхідні для вирішення спору докази, а обставини справи були досліджені судом першої інстанції в достатньому для прийняття рішення обсязі, які були надані сторонами відповідно до ст. 33 ГПК України.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги представник відповідача також зазначає, що укладення договору поруки та виконання поручителем обов'язку відповідача зі сплати заборгованості за Договором оренди свідчить про мирне врегулювання спору у позасудовому порядку та є підставою для скасування рішення і припинення провадження у справі.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що частиною першою статті 104 ГПК України не передбачено можливості скасування або зміни рішення у зв'язку із зміною стану розрахунків між сторонами, якщо така зміна сталася після прийняття рішення місцевого господарського суду, оскільки це питання може бути вирішене при пред`явленні судового наказу до виконання.

Щодо застосування місцевим господарським судом норм матеріального права колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав свого обов'язку за договором зі сплати орендної плати у повному обсязі у встановлений термін.

За таких обставин, перевіривши розрахунок заборгованості, здійснений судом першої інстанції, колегія суддів вважає його арифметично вірним, а тому з відповідача підлягає стягненню 25 593, 32 грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог про розірвання Договору оренди № 21-10 від 26.10.2010.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

При цьому повинні враховуватися приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена ст. 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене частиною першою статті 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Елар Плюс» також порушено пп. «ж» та «к» п. 5.1 Договору, а саме: Орендар не уклав договори страхування на орендоване майно, з постачальником комунальних послуг та про спільне використання електромереж, що підтверджується листом КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради від 03.12.2014 (а. с. 39).

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про розірвання Договору оренди № 21-10 від 26.10.2010 також підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 06.10.2015 у справі № 908/3429/15 залишається без змін, а апеляційна скарга ТОВ «Елар Плюс» - без задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Елар Плюс», м. Енергодар Запорізької області, на рішення господарського суду Запорізької області від 06.10.2015 у справі № 908/3429/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.10.2015 у справі № 908/3429/15 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Н.В. Ломовцева

В.М. Татенко