КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 910/21144/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Рябухи В.І.

Ропій Л.М.

при секретарі Фесенко А. В.

За участю представників:

від позивача: Федай Я. І. - представник за довіреністю № 14 від 26.01.2016

від відповідача: Бірюк І. В. - представник за довіреністю № 23 від 18.01.2016

Теплюк В. В. - представник за довіреністю № 477 від 15.12.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015

у справі № 910/21144/15 (суддя Головіна К. І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецелектромонтаж 2007»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко»

про стягнення 93 400,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 50 468,77 грн. за виконані за договором підряду № 12009 від 20.09.2012, але неоплачені роботи, інфляційних нарахувань в сумі 38 845,81 грн. та 3 % річних в сумі 4 085,90 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2015, повний текст якого підписано 07.12.2015, у справі № 910/21144/15 позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено основний борг в сумі 50 468,35 грн., інфляційні втрати в сумі 38 823,29 грн. та 3 % річних в сумі 4 085,90 грн., у іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на тому, що позивачем належним чином доведено невиконання відповідачем його обов'язку по оплаті виконаних позивачем за умовами спірного договору робіт, проте при розрахунку суми інфляційних втрат позивачем невірно застосований індекс інфляції.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/21144/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Еко» посилається на те, що оспорюване рішення не відповідає чинному законодавству України, порушує права та інтереси відповідача та підлягає скасуванню з причин неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався на ті саме обставини, що й при розгляді справи в суді першої інстанції, а саме на те, що:

- відповідно до умов спірного договору (п. 4.4) відповідач має право резервувати 5% від договірної ціни, які сплачуються позивачу по закінченні 1-го місяця з моменту підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт без будь-яких зауважень відповідача при умові отримання відповідачем від позивача всієї виконавчої та робочої документації, і вказане право відповідачем реалізовано, проте позивачем йому вказану документацію передано так і не було, оскільки наданий позивачем до суду акт приймання-передачі об'єкту від 06.12.2012 не є належним доказом, який підтверджує виконання позивачем вказаного обов'язку;

- за умовами п. 4.4 спірного договору, відповідач здійснює виплату суми резервування по закінченні одного місяця, але строку здійснення такої виплати в договорі немає, а відтак, при визначенні вказаного строку слід керуватись приписами ч. 2 ст. 530 ЦК України, яка встановлює, що боржник повинен виконати обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, проте вимоги на таку виплату відповідач від позивача не отримував;

- надані позивачем на підтвердження факту виконання спірних робіт довідка про вартість виконаних будівельних робіт /та витрати/ за червень 2013 та акт виконаних підрядних робіт за червень 2013 року № 1 не підписані зі сторони відповідача і взагалі не містять підпису будь-якої особи в графі відповідача на цих документах, в той час як відповідно до п. 4.1.2 та п. 4.4 спірного договору остаточна оплата за виконані роботи здійснюється тільки після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт, який станом на даний час не підписаний, а відтак, у відповідача не виникло зобов'язання платити позивачу за спірним договором.

Ухвалою від 24.12.2014 колегії суддів Київського апеляційного господарського суду в складі: головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді Ропій Л. М., Рябуха В. І. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» прийнято до розгляду та порушене апеляційне провадження.

Під час розгляду справи представники відповідача апеляційну скаргу підтримали, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст. ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі, колегія суддів встановила наступне.

20.09.2012 позивач як підрядник та відповідач як замовник уклали договір підряду № 12009 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач зобов'язується на свій ризик, власними та залученими силами та засобами відповідно до умов Договору та норм чинного законодавства України виконати роботи по влаштуванню електропостачання при реконструкції нежитлових приміщень (магазин) під розміщення магазину продовольчих та непродовольчих товарів, який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Великотирнівська, 35/2, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи (а.с. 12-20).

Відповідно до п. 1.2 Договору види, склад та обсяги робіт визначаються в Додатку № 1 до Договору та технічному завданні відповідача, яке надається відповідачем позивачу. При цьому сторони домовилися, що підписанням позивачем Договору, позивач підтверджує отримання від відповідача технічного завдання і не заперечує проти його умов. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті сторонами у разі внесення відповідачем змін у технічне завдання.

Згідно з п. 3.1 Договору вартість робіт та матеріалів визначається на основі договірної ціни, яка є Додатком № 1 до Договору і складає 301 950,60 грн.

Згідно з п. 3.2 Договору договірна ціна, визначена у п. 3.1 Договору, включає в себе відшкодування всіх витрат позивача, в тому числі, але не обмежуючись вартість наданих позивачем відповідачу всіх послуг та плату за виконані ним всіх робіт на об'єкті.

На виконання умов Договору сторони підписали Додаток № 1 до Договору «Договірна ціна» (а.с. 21).

В пунктах 2.1 - 2.4 Договору сторони погодили, що позивач виконує роботи в строк і терміни, які передбачені Договором. Дата початку виконання робіт - не пізніше 24.09.2012 року, дата закінчення виконання всіх робіт - через 60 календарних днів, датою закінчення робіт вважається дата їх прийняття відповідачем.

В розділі 7 Договору сторони погодили порядок приймання виконаних робіт.

Згідно з п. 7.1 Договору приймання-передача виконаних робіт проводиться у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 7.2 Договору передача виконаних робіт позивачем і приймання їх відповідачем оформлюється Актом приймання виконаних будівельних робіт.

В п. 7.3 Договору сторони погодили, що приймання відповідачем всього об'єму виконаних робіт за Договором (сторони домовились, що часткове виконання робіт не передається позивачем та не приймається відповідачем) здійснюється в наступному порядку:

- після закінчення виконання всього об'єму робіт, позивач письмово повідомляє відповідача про готовність виконаних робіт до передачі;

- відповідач після отримання повідомлення позивача зобов'язаний протягом п'яти календарних днів направити свого уповноваженого представника для здійснення приймання всього об'єму виконаних робіт. Якщо в процесі прийняття робіт виявляться допущені в роботі відступи від умов Договору, відповідач зобов'язаний письмово заявити про них позивачу;

- після усунення всіх зауважень відповідача, а також при їх відсутності, відповідач зобов'язаний прийняти виконані позивачем роботи і підписати, наданий позивачем Акт прийняття виконаних будівельних робіт.

З матеріалів справи слідує, що позивач на виконання умов Договору виконав для відповідача роботи на загальну суму 301 950,60 грн., факт прийняття яких відповідачем без зауважень підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за червень 2013 року від 27.06.2013 та актом виконання підрядних робіт № 1 за червень 2013 року (а.с. 26-27).

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції заперечив проти того, що довідка про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за червень 2013 року та акт виконання підрядних робіт № 1 за червень 2013 року були підписані генеральним директором відповідача Френецем О. Б., звернувшись до суду першої інстанції з клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Суд першої інстанції вказане клопотання не задовольнив, не прийняв до уваги зазначені посилання відповідача та визнав доведеним факт виконання позивачем за Договором спірних робіт, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Представник відповідача, заперечуючи справжність підпису керівника на спірних акті та довідці, не заперечив проти того, що відбитки печатки, які містяться на вказаному акті та довідці, є відбитками печатки відповідача.

Доказів того, що печатка відповідача вибула з його володіння в результаті злочинних дій третіх осіб, суду не надано.

Враховуючи, що печаткою юридичної особи завіряється підпис уповноваженої особи, колегія суддів вважає доведеним, що спірні акти та довідка свідчить про прийняття відповідачем виконаних позивачем за Договором на загальну суму 301 950,00 грн.

Факт виконання вказаних робіт також підтверджується:

- тим, що господарську операцію з придбання робіт на загальну суму 301 950,00 грн. відповідач відобразив у податкових накладних, які були ним надані органам податкової служби (а.с. 90-100);

- тим, що 14.02.2014 сторонами був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків, в якому, серед інших, зазначено й про виконання робіт за Договором на суму 301 950,00 грн. (а.с. 85-86);

- листом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області № 1016-1-13/4929 від 28.10.2015 (а.с. 87-88), у якому позивача було повідомлено про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації № ПТ 5 на об'єкт будівництва «Магазин продовольчих та непродовольчих товарів у місті Полтава, вул. Великотирнівська, 35/2».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту виконання позивачем за Договором робіт на загальну суму 301 950,00 грн.

Згідно з п. 4.1 Договору, з урахуванням умов Договору, фінансування та оплата робіт здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, який вказаний в Договорі, у наступному порядку:

- аванс у сумі 271 755 грн., що складає 90 % договірної ціни, сплачується відповідачем починаючи з 24.09.2012 протягом 10 банківських днів з моменту підписання Договору (п.п. 4.1.1);

- з урахуванням пункту 4.4 Договору та сплаченого авансу, остаточна оплата за виконанні позивачем роботи здійснюється відповідачем не пізніше 15 числа місяця, який слідує за місяцем, в якому сторонами підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт без будь-яких зауважень відповідача, які передбачені в п. 7.3 Договору (п.п. 4.1.2).

Отже, виходячи з умов Договору, аванс в сумі 271 755 грн. відповідач мав перерахувати в строк по 04.10.2012 включно, а решту, в сумі 30 195 грн., - до 15.07.2013 включно.

З наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень № 64911 від 31.10.2012 на суму 26 246,85 грн., № 64854 від 08.11.2012 на суму 200 000 грн. та № 23468 від 29.08.2013 на суму 25 234,38 грн. (а.с. 22-24) слідує, що загалом на виконання умов Договору відповідач перерахував позивачеві 251 481,23 грн., прострочивши як обов'язок по сплаті авансу, так і обов'язок провести остаточний розрахунок. Неоплаченими залишились роботи на загальну суму 50 468,77 грн. (301 950-251 481,23).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду, до яких відноситься спірний договір, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності у відповідача станом на дату винесення рішення по справі заборгованості перед позивачем за виконані за умовами Договору роботи в сумі 50 468,77 грн. належним чином доведений і відповідачем не спростований.

Щодо посилань відповідача на те, що ним, в порядку, встановленому п. 4.4 Договору, зарезервовано 15 097,50 грн., які він сплатить тільки після передачі позивачем всієї робочої та виконавчої документації, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 4.4 Договору відповідач має право резервувати 5 (п'ять) % від договірної ціни, які сплачуються позивачу по закінченні 1-го (одного) місяця з моменту підписання між сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт без будь-яких зауважень відповідача, які передбачені в п. 7.3 Договору, при умові отримання відповідачем від підрядника всієї виконавчої та робочої документації по виконаних на об'єкті роботах.

Отже, виходячи зі змісту вказаного пункту Договору, відповідач має право зарезервувати 5 % від договірної ціни, проте він має сплатити їх позивачу після закінчення 1-го (одного) місяця з моменту підписання між сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт без будь-яких зауважень відповідача, тобто зарезервувати вказані кошти відповідач, в будь-якому випадку, має право лише на протязі 1-го місця з дати підписання між сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт, а після закінчення вказаного періоду має повернути зарезервовані кошти позивачу.

З матеріалів справи слідує, що Акт приймання виконаних підрядних робіт № 1 за червень 2013 року не містить дати його підписання сторонами, проте, враховуючи підписання довідки про вартість будівельних робіт /та витрати/ за червень 2013 року 27.06.2013, колегія суддів вважає, що Акт приймання виконаних підрядних робіт № 1 за червень 2013 року також був підписаний не пізніше, ніж 27.06.2013.

Отже, відповідач міг скористатися правом на резервування 5 % від договірної ціни в строк по 29.07.2013 (враховуючи те, що 27 та 28 липня 2013 року були вихідними днями).

Посилання відповідача на те, що позивач, в порушення умов п. 4.4 Договору, не передав йому виконавчу та робочу документацію, до уваги колегією суддів не приймаються, адже у вказаному пункті Договору сторони не навели перелік документації, яка має бути передана позивачем відповідачу, тобто не досягли згоди щодо вказаної умови Договору.

Крім того, слід зазначити про таке.

Як вбачається з листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області від 28.10.2015 № 1016-1.13/4929, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.87), Інспекцією ДАБК 31.10.2012 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ПТ 5 на об'єкт будівництва: «Магазин продовольчих та непродовольчих товарів; м. Полтава, вул. Великотирнівська, 35/2», тобто засвідчено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

В акті приймання-передачі від 06.12.2012, складеного комісією відповідача щодо приймання передачі об'єкту «Магазин «Еко-маркет» на вул. Великотирнівській, 35/2 в м. Полтава, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.84), зазначено, що в результаті ознайомлення з наданою виконавчою документацією і проведеної перевірки на об'єкті при передачі його службі експлуатації від будівельного управління комісія визначила (серед іншого), що інженерні мережі, в тому числі електропостачання виконані в обсязі технічного завдання, працюють в проектних режимах і забезпечують стабільність роботи магазину.

В пункті 4 вказаного акту зазначено, що виконавча документація передана в службу експлуатації.

Отже, відповідач мав в своєму розпорядженні документацію, на підставі якої комісія відповідача здійснювала перевірку спірного об'єкту і яку було передано в службу експлуатації, і відповідачем не доведено, що серед вказаної документації відсутня та, яку за умовами Договору мав передати йому позивач.

Докази того, що відповідач звертався до позивача з вимогою надати документацію по роботах, виконаних за умовами Договору, в матеріалах справи також відсутні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про безпідставність посилань відповідача на п. 4.4 Договору як на підставу для відмови у позові.

Виходячи з принципу справедливості, який відповідно до статті 3 ЦК України відноситься до загальних засад цивільного законодавства, позивач, виконавши для відповідача спірні роботи, має право отримати за це плату.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 50 468,77 грн. за виконані за Договором роботи. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 38 845,81 грн. та 3 % річних в сумі 4 085,90 грн., слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як слідує з розрахунку позивача (а.с. 11), він розраховує 3 % річних та інфляційні втрати на суму заборгованості - 50 468,77 грн. починаючи розрахунок з грудня 2012 року, проте, колегія суддів вважає вказаний розрахунок невірним, оскільки:

- загальна сума, яку відповідач має сплатити за умовами Договору становить 301 950,00 грн.;

- в період з 05.10.2012 (дата початку прострочення відповідачем обов'язку сплатити аванс) до 30.10.2012 включно заборгованість відповідача перед позивачем становила 271 755 грн. (90% ціни Договору);

- 31.10.2012 відповідачем в рахунок оплати робіт за Договором перераховано 26 246,85 грн.;

- в період з 31.10.2012 до 07.11.2012 включно заборгованість відповідача перед позивачем становила 245 508,15 грн. 6,85);

- 08.11.2012 відповідачем в рахунок оплати робіт за Договором перераховано 200 000 грн.);

-в період з 08.11.2012 по 15.07.2013 включно загальна сума невиконаного грошового зобов'язання становила 45 508,15 грн. (245 508,15-200 000);

- з 16.07.2013 обов'язок відповідача по проведенню остаточного розрахунку за Договором є простроченим;

- в період з 16.07.2015 по 28.08.2013 загальна сума невиконаного грошового зобов'язання становила 75 703,15 грн. (45 508,15+30 195 (10% від ціни Договору, які мали бути сплачені в строк до 15.07.2013 включно);

- 29.08.2013 відповідачем в рахунок оплати робіт за Договором перераховано 25 234,38 грн.;

- в період з 29.08.2013 загальна сума невиконаного грошового зобов'язання становила 50 468,77 грн. (75 703,15-25 234,38).

Як позивач, так і суд першої інстанції при розрахунку сум 3 % річних та інфляційних втрат зазначених обставин не врахував.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних підлягають задоволенню за уточненим розрахунком суду, з врахуванням періоду, визначеного позивачем при розрахунку вказаних позовних вимог, та суми заборгованості, яка існувала у зазначений період, в сумі 2 129,42 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Сума боргу, щодо якої нараховуються 3 % річних Період прострочки Кількість днів прострочкиСтавка річних, %Сума 3% річних
45508,1501.12.201231.12.,64
45508,1501.01.201315.07.3,12
75703,1516.07.201328.08.,78
50468,7729.08.201312.08.06,89
2129,42

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат також підлягають задоволенню за уточненим розрахунком суду, з врахуванням періоду, визначеного позивачем при розрахунку вказаних позовних вимог, та суми заборгованості, яка існувала у зазначений період, в сумі 37 848,23 грн. (182,17+37 666,06) грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
01.12.2012 - 15.07.201345508.151.004182.1745690.32

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
29.07.2013 - 12.08.201550468.771.74637666.0688134.83

Згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскарженого рішення судом першої інстанції мале місце неповне з'ясування обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, тому рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/21144/15 підлягає зміні, позов задовольняється частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг в сумі 50 468,77 грн., 3 % річних в сумі 2 129,42 грн. та інфляційні втрати в сумі 37 848,23 грн., в іншій частині позову відмовляється.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу позову та витрати за звернення до суду з апеляційною скаргою покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на підстави зміни рішення суду першої інстанції, враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та підстави, на які апелянт посилається в її обґрунтування, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» задоволенню не підлягає, а витрати за її подачу покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Еко».

Керуючись ст. 99, ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/21144/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/21144/15 змінити.

3. Викласти п. 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/21144/15 в такій редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» (03039, м. Київ, проспект Науки, буд. 8, ідентифікаційний код 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецелектромонтаж 2007» (03061, м. Київ, вул. Ярослава Галана, 2 А, ідентифікаційний код 35525452) основний борг в сумі 50 468 (п'ятдесят тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 77 коп., 3 % річних в сумі 2 129 (дві тисячі сто двадцять дев'ять) грн. 42 коп. та інфляційні втрати в сумі 37 848 (тридцять сім тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 23 коп.»

4. Викласти п. 4 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/21144/15 в такій редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко» (03039, м. Київ, проспект Науки, буд. 8, ідентифікаційний код 32104254) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецелектромонтаж 2007» (03061, м. Київ, вул. Ярослава Галана, 2 А, ідентифікаційний код 35525452) витрати по сплаті судового збору в сумі 1 808 (одна тисяча вісімсот вісім) грн. 93 коп.»

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/21144/15.

Повний текст постанови складено: 08.02.2016

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді В.І. Рябуха

Л.М. Ропій