ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 910/5909/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. - головуючого,

Костенко Т.Ф.,

Сибіги О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 14.07.2015
у справіГосподарського суду міста Києва
за позовом Приватного підприємства "Лендгранд"
до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"
простягнення 20 700,83 грн.
в судовому засіданні взяли участь представники:

позивача: не з'явились,

відповідача: Яковенко А.О. (дов. від 16.06.15 № 1432-ню),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва 12.05.2015 позов задоволено частково, з ДТГО "Південно-Західна залізниця" на користь ПП "Лендгранд" стягнуто 19262, 00 грн. заборгованості, 151, 99 грн. річних 6357, 72 грн. інфляційних, 2751, 56 грн. пені та 1824, 91 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою від 14.07.2015 Київського апеляційного господарського суду вказане вище рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, ДТГО "Південно-Західна залізниця" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати як прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Відповідач подав до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів знаходить необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до умов договору на проведення проектно-вишукувальних робіт від 08.12.2008 №ПЗ/ЗС-083370/НЮ, укладеного між ДТГО "Південно-Західна залізниця" та ПП "Лендгранд" та додаткових угод до нього, останнє взяло на себе зобов'язання виконати вишукувальні роботи з виготовленням технічного звіту по топографо - геодезичних роботах (кадастрова зйомка місцевості вздовж залізниці на лінії Гречани - Ларга) та виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування ДТГО "Південно-Західна залізниця" для розміщення і обслуговування будівель і споруд залізничного транспорту в адміністративних межах Панівецької сільської ради Кам'янець - Подільського району Хмельницької області площею 22 га та зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі (п.1.1.).

Вартість робіт за договором складала 37924,00 грн. без ПДВ згідно з протоколом про договірну ціну та кошторисом виконання відповідних робіт (п.3.1.), оплата робіт здійснюється в наступному порядку: протягом 30 - ти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по 1 стадії замовник здійснює оплату виконаних робіт в розмірі 50% від суми договору (п.3.4.1) протягом 30-ти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі - приймання виконаних робіт по 2 стадії замовник проводить повну оплату виконаних робіт (п.3.4.2.).

Згідно п.п. 6.2, 6.4 договору за несвоєчасне здійснення розрахунків за договором замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки, нарахування пені припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до акту здачі - приймання виконаних робіт від 01.02.2013 та акту приймання - передачі виконаних робіт №083370/НЮ-2 від 18.12.2014 загальна сума виконаних позивачем за договором №ПЗ/ЗС-083370/НЮ від 08.12.2008 та прийнятих відповідачем робіт склала 37924,00 грн.

Відповідачем були перераховані грошові кошти за виконану роботу на загальну суму 18662, 00 гривні.

Звертаючись з позовом у даній справі, ПП "Лендгранд" просило стягнути суму основного боргу за договором №ПЗ/ЗС-083370/НЮ від 08.12.2008 в розмірі 19262,00 грн., а також інфляційні, річні та передбачену умовами договору пеню.

З врахуванням того, що на момент розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій відповідачем не було надано доказів сплати боргу за наведеним вище договором, з огляду на приписи ст. 193, 221, 230, 232 ГК України, ст.ст. 525, 526, 546, 549, 611 ЦК України правомірним є висновок судів про стягнення з відповідача суми заборгованості з врахуванням передбаченої п. 6.2 пені за період з 06.02.2015 (дата визначена судом згідно умов укладеного між сторонами договору) по 12.05.2015 (дата, яка самостійно визначена позивачем у розрахунку до заяви про збільшення позовних вимог).

При цьому посилання скаржника на те, що судами не враховано платіжне доручення від 27.07.2015 № 2603, за яким відповідачем було сплачено позивачу суму основного боргу, колегія суддів Вищого господарського суду не приймає до уваги, оскільки судові рішення у даній справі приймалися до зазначеної дати сплати боргу, а згідно вимог ч. ІІ ст. 1117 касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, збирати нові докази або додатково перевіряти їх.

В силу вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв'язку з тим, що в країні відбулися інфляційні процесі, то позивач має право на збереження реальної величини не сплачених грошей.

Системний аналіз законодавства свідчить, що обов'язок боржника відшкодувати кредитору причинені інфляцією збитки з нарахуванням процентів річних, випливає з вимог ст.625 ЦК України.

З врахуванням зазначеного вище, встановленого судами факту прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті виконаних позивачем на підставі договору №ПЗ/ЗС-083370/НЮ від 08.12.2008 робіт, суди попередніх інстанцій дійшли вмотивованого висновку про стягнення з відповідача також інфляційних та річних за встановлений період прострочення, а відтак судові рішення прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову від 14.07.2015 Київського апеляційного господарського суду у справі № 910/5909/15-г залишити без змін.

Головуючий Божок В.С.

Судді Костенко Т.Ф.

Сибіга О.М.