ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р.Справа № 916/866/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Діброви Г.І.,

суддів: Мирошниченко М.А., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за довіреністю від 16.01.2016 року №ДЦ-04-226/о/6-16;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 25.12.2015 року;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства Строй-Систем, м.Одеса

на рішення господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року

у справі №916/866/14

за позовом Державної служби зайнятості (Центральний апарат), м. Київ

до Приватного підприємства Строй-Систем, м. Одеса

про стягнення 46223626 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

Державний центр зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства Строй-Систем про стягнення 46223626 грн. збитків.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року у справі №916/866/14 (головуючий суддя Рога Н.В., судді Оборотова О.Ю., Цісельський О.В.) позов Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України задоволено та стягнуто з Приватного підприємства Строй-Систем, м. Одеса на користь Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України 46 223 626 грн. 00 коп. збитків та 73 080 грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з винесеним рішенням, відповідач звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням обставин справи. Зокрема, за доводами скаржника спірне майно, передане на відповідальне зберігання за додатковою угодою від 14.04.2011року №2 до договору підряду від 22.12.2010 року №155, на даний час знаходиться у відповідача на відповідальному зберіганні.

30.09.2014 року ухвалою Одеського апеляційного господарського суду по справі №916/866/14 апеляційне провадження у справі було зупинено, у звязку з призначенням судової комплексної економічно-технічної експертизи по справі, на підставі пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України до одержання результатів її проведення.

28.10.2015 року до Одеського апеляційного господарського суду експертною установою було повернуто справу №916/866/14 разом з відповідним висновком.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду 02.11.2015 року колегією суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Журавльова О.О., суддів Ярош А.І., Мирошниченка М.А. поновлено провадження у справі.

У звязку з припиненням повноважень головуючого судді Журавльова О.О. 12.11.2015 року, проведено автоматичний перерозподіл справи, внаслідок якого для розгляду справи сформовано колегію у складі головуючого судді: Діброви Г.І., суддів Ярош А.І., Мирошниченка М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2015 року у справі №916/866/14 замінено найменування позивача Державного центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України на Державну службу зайнятості (Центральний апарат).

Представником Державної служби зайнятості (Центральний апарат), м.Київ в судовому засіданні 03.02.2016 року було надано додаткові письмові пояснення по справі, які судовою колегією залучені до матеріалів справи, а також заявлено клопотання про виклик судових експертів та заява про забезпечення позову. Розглянувши заявлені клопотання, судова колегія відхилила їх з огляду на їх недоцільність та необґрунтованість. Зокрема, питання, які позивач пропонує задати експерту, стосується тільки частини висновку щодо наявності у відповідача «аналогового» обладнання, а необхідність забезпечення позову заявник не довів належними засобами доказування, з огляду на відсутність будь-яких доказів на момент розгляду судом апеляційної інстанції неплатоспроможності відповідача.

В судовому засіданні, яке відкладалось, представники сторін підтримали свої доводи та заперечення.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/866/14 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду є частково необґрунтованим в частині визначення суми збитків та підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про часткову відмову у позовних вимогах з залишенням без змін рішення місцевого господарського суду в іншій частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Державним центром зайнятості (Замовник) та Приватним підприємством «Строй-Систем» (Генпідрядник) було укладено договір підряду з будівництва адміністративної будівлі державного центру зайнятості від 22.12.2010 року №155, відповідно до умов якого Генпідрядник зобовязався своїми силами і засобами на замовлення Замовника виконати роботи з будівництва адміністративного будинку Державної служби зайнятості за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, 9-17, і здати Замовнику у встановлений строк, визначений Договором, обєкт відповідно до проектно-кошторисної документації, а Замовник зобовязався забезпечити Генпідрядника затвердженою у встановленому порядку проектно-кошторисною документацією, передати по відповідному ОСОБА_3 будівельний майданчик, прийняти закінчений будівництвом обєкт і повністю сплатити вартість виконаних робіт.

Пунктом 15.3 договору визначено строк дії договору, який встановлюється з моменту його підписання обома сторонами і до виконання зобовязань сторін по договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Додатковою угодою від 14.04.2011 року №2 до договору підряду від 22.12.2010 року №155 передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цією Угодою, Замовник фінансує, а Генпідрядник придбає та приймає на відповідальне зберігання протягом строку дії цієї угоди будівельні матеріали та обладнання з метою подальшого його використання Генпідрядником на обєкті будівництва адміністративної будівлі Державної служби зайнятості по вул. Астраханська, 9-17 в Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до пункту 1.3 додаткової угоди від 14.04.2011 року №2 до договору підряду від 22.12.2010 року №155 зберігання майна за цією угодою є безоплатним.

За даною додатковою угодою Генпідрядник, зокрема, зобовязаний: вживати всіх необхідних заходів для забезпечення зберігання майна у належному стані протягом строку зберігання; забезпечувати наявність пристосованих для зберігання майна приміщень, що охороняються, виключаючи доступ сторонніх осіб до майна; якщо при прийманні та зберіганні майна в ньому виявляться пошкодження або недоліки, а також у випадку спричинення будь-ким пошкоджень придбаного майна для обєкту, підрядник несе повну відповідальність за збитки, завдані Замовнику. Завдані збитки ніяким чином не можуть вплинути на передачу обладнання в монтаж та введення обєкту в експлуатацію; нести повну відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна Замовника, переданого на зберігання Генпідряднику, у відповідності із цією угодою та чинним законодавством України, з моменту одержання майна та до моменту його використання; за першою вимогою Замовника надавати тому можливість доступ / до майна та перевірки умов зберігання (пункти 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.6, 2.1.8 додаткової угоди від 14.04.2011 року №2 до договору підряду від 22.12.2010 року №155).

При цьому, додатковою угодою від 01.08.2011 року №1 до додаткової угоди від 14.04.2011 року №2 до договору підряду від 22.12.2010 року №155 визначено, що Генпідрядник зобовязаний зберігати майно в окремому приміщенні (складі), що знаходиться за адресами: 04112, м. Київ, вул. Дягтярівська, 48 та 08114, Київська область, Святошинський район, с. Гореничі, вул. Кленовий узвіз, 4 в умовах, які не допускають змішування його з іншими однорідними речами, що знаходяться в тому ж приміщенні;

Згідно з пунктом 2.3 додаткової угоди від 14.04.2011 року №2 до договору підряду від 22.12.2010 року №155 майно не може бути задіяне в господарському обороті Генпідрядника або бути передане ним у користування третім особам.

Положеннями пункту 3.2.1 додаткової угоди від 14.04.2011 року №2 до договору підряду від 22.12.2010 року №155 встановлено, що у випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке зберігається, або його частини, Генпідрядник повинен відшкодувати Замовнику всі повязані з чим збитки.

На виконання умов договору, сторонами складено та підписано ОСОБА_3 приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року. В акті зазначено індивідуально - визначене обладнання, яке передається Приватному підприємству «Строй-Систем» для монтажу на загальну суму 41 666 666 грн. 67 коп. без ПДВ, а також вказано, що при прийманні обладнання встановлено: обладнання відповідає проектній специфікації, дефекти при зовнішньому огляді не виявлені.

Державний центр зайнятості листом від 21.11.2013 року №ДЦ-16-7702/0/6-13 звернувся до директора Приватного підприємства «Строй-Систем» з проханням надати письмове підтвердження фактичної наявності обладнання та будівельних матеріалів згідно інвентаризаційного опису.

Приватне підприємство «Строй-Систем» листом від 25.11.2013 року №38/1 повідомило, що роботи за обєктом будівництва «Адміністративний будинок Державної служби зайнятості за адресою: м. Київ, вул. Астраханська, 9-17 в Дніпровському районі м. Києва» не проводяться та у звязку з несвоєчасністю фінансування між Генеральним підрядником та контрагентами, які зберігають на своїх складських приміщеннях матеріальні цінності для будівництва вищезазначеного обєкту, проходять судові розгляди та на цей час Приватне підприємство «Строй-Систем» підтверджує фактичну наявність обладнання, переданого на відповідальне зберігання згідно інвентаризаційного опису.

На виконання окремого доручення керівництва Державного центру зайнятості від 17.12.2013 року, з метою перевірки фактичної наявності обладнання та матеріалів, переданих на відповідальне зберігання Приватному підприємству «Строй-Систем», представниками позивача здійснено виїзну перевірку, проте перевірити фактичну наявність обладнання не вдалося, про що свідчить складений акт від 23.12.2013 року.

Порушення відповідачем обовязку за першою вимогою Замовника надати можливість доступу до майна та перевірки умов його зберігання стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач зазначає, що відповідно до ОСОБА_3 виконаних робіт КБ - 2, КБ - 3 за період з липня по грудень 2011 року на будівництво об'єкту, зазначене у Договорі від 22.12.2010 року №155 було списано матеріалів на суму: - у липні 2011 - 136 979 грн. 42 коп.; - у вересні 2011 - 2 039 187 грн. 50 коп.; -у жовтні 2011 - 341 425 грн.; - у листопаді 2011 - 422 537 грн. 50 коп.; - у грудні 2011 - 206 850 грн. За таких обставин, за даними бухгалтерського обліку, на балансі Державного центру зайнятості ( на рахунку 202 "обладнання, конструкції і деталі до установки" та на рахунку 204 "будівельні матеріали") обліковуються матеріальні цінності на загальну суму 46 223 626 грн. 00 коп. (з ПДВ), тому просить стягнути з відповідача збитки у сумі 46 223 626 грн. 00 коп.

Пунктом 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками визначаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є склад правопорушення, який включає наступні фактори: наявність реальних збитків; вина заподіювача збитків; причинний зв'язок між діями або бездіяльністю винної особи та збитками. Збитки це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною у відповідності до статті 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобовязань та причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобовязань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Відповідно до статті 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно з частиною 1 статті 937 Цивільного кодексу України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі виникли правовідносини щодо зберігання обладнання та матеріалів. Статтею 942 Цивільного кодексу України встановлено, що зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну.

Відповідно до статті 944 Цивільного кодексу України, зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

В матеріалах справи містяться договори відповідального зберігання, укладені між Приватним підприємством «Строй- Систем» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал-Лоджистік», Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «ПОВІТРОТЕХНІКА», Приватним підприємством «Комерційна фірма «Будінвест Груп», відповідно до умов яких було передане майно Державного центру зайнятості на зберігання третім особам. В подальшому, Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал-Лоджистік», Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «ПОВІТРОТЕХНІКА», Приватним підприємством «Комерційна фірма «Будінвест Груп» обладнання було повернуто Приватному підприємству «Строй-Систем», про що свідчать копії відповідних актів прийому- передачі обладнання. На яких правових підставах такі дії були зроблені відповідачем, ним не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними доказами по справі за нормами статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України.

06.06.2014 року Приватне підприємство «Строй-Систем» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія» договір відповідального зберігання, відповідно до якого було передано обладнання, зазначене в додатку, з метою зберігання та подальшого його використання.

Приватне підприємство «Строй-Систем» звернулось до директора Державного центру зайнятості з листом від 16.07.2014 року №278, в якому просило вирішити питання з продовження будівництва або розробити проект консервації з подальшою реалізацією, оплатити послуги з охорони будівельного майданчику та прийняти обладнання, яке зберігається за рахунок підрядної організації на власне зберігання, у звязку з тим, що у Приватного підприємства «Строй-Систем» немає фінансових можливостей та умов для продовження зберігання обладнання далі.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно зробив висновок доведеності факту того, що відповідач порушив свої зобовязання за договором, укладеним з позивачем в добровільному порядку, без заперечень та зауважень, і без внесення змін до нього в частині місця зберігання обладнання, а також в частині того, що договором та додатковими угодами до нього передбачалось особисте зберігання обладнання відповідачем, а не зберігання його третіми особами або його передача будь-яких іншим особам на підставі інших правочинів без попереднього узгодження таких дій з позивачем.

Статтею 950 Цивільного кодексу України встановлено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Відповідно до частини 1 статті 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

В Акті-приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року зазначено, що Приватне підприємство «Строй-Систем» прийняло на відповідальне зберігання обладнання та матеріали в кількості 182 одиниці на загальну суму 41 666 666 грн. 67 коп. без ПДВ. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 50 000 000 грн. 00 коп.

За результатами проведення по справі комплексної судової економічно-технічної експертизи встановлено, що на зберіганні Приватного підприємства «Строй-Систем» наявне обладнання, яке відображене в Зведеному акті інвентаризації від 04.06.2014 року та ОСОБА_3 приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року у кількості 85 найменувань на загальну суму 12825543 грн. 23 коп. (всього з ПДВ 15390651 грн. 04 коп.), відсутнє обладнання, яке відображене в ОСОБА_3 приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року у кількості 96 найменувань на загальну суму 25694145 грн. 80 коп. (всього з ПДВ 30832974 грн. 96 коп.), також відсутнє обладнання, яке відображене у Зведеному акті інвентаризації від 04.06.2014 року у кількості 92 найменування на загальну суму 18472375 грн. 22 коп. (всього з ПДВ 22 166 850 грн. 26 коп.).

При цьому, на зберіганні Приватного підприємства «Строй-Систем» наявне обладнання, за яким встановлено розбіжність у маркуванні та обладнання, яке не відображене в Зведеному акті інвентаризації від 04.06.2014 року та в ОСОБА_3 приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року у кількості 64 найменування на загальну суму 25 694 145 грн. 10 коп. (всього з ПДВ 30 832 974 грн. 96 коп.).

Також в експертному висновку вказано, що при співставленні даних отриманих візуальним дослідженням наявного обладнання, що знаходиться на зберіганні Приватного підприємства «Строй-Систем», та даних за ОСОБА_3 інвентаризації від 04.06.2014 року та ОСОБА_3 приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року встановлено розбіжність маркування обладнання та виявлено наявність обладнання, яке відсутнє в ОСОБА_3 інвентаризації від 04.06.2014 року. По обладнанню, за яким встановлено розбіжність маркування, кількість одиниць обладнання співпадає із зазначеною в ОСОБА_3 інвентаризації.

За змістом приписів частини 5 статті 42 та частин 1,2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта виступає лише як один з доказів у справі, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом у сукупності з іншими доказами з метою встановлення наявності чи відсутності обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінка доказів за внутрішнім переконанням полягає у тому, що їх достовірність та доказову силу встановлює безпосередньо суд, який розглядає справу. Господарський суд оцінює кожний доказ окремо та всі докази в їх сукупності, що відображається у судовому рішенні. При оцінці доказів суд зобов'язаний керуватися законодавством, яке регулює спірні відносини.

Судова колегія Одеського апеляційного господарського суду вважає, що в даному випадку висновок експерта тільки частково є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам діючого законодавства, у звязку з чим приймається судом апеляційної інстанції в якості доказу по справі в частині встановлення факту наявності у відповідача частини обладнання, яке було передане позивачем за ОСОБА_3 приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року у кількості 85 найменувань на загальну суму 12 825 543 грн. 23 коп. (всього з ПДВ 15 390 651 грн. 04 коп.) та відображене в Зведеному акті інвентаризації від 04.06.2014 року.

Водночас, судова колегія, перевіривши обладнання, зазначене в Зведеному акті інвентаризації виробничих запасів від 04.06.2014 року та ОСОБА_3 приймання-передачі обладнання та матеріалів від 29.04.2011 року, виявила, що в Зведеному акті інвентаризації виробничих запасів від 04.06.2014 року вказано обладнання, кількість якого не має в наявності. Тобто, висновком експертизи підтверджено відсутність у відповідача саме того обладнання, яке було йому передане позивачем. Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги та вважає неналежним доказом по справі висновок експерта в частині встановлення наявності у відповідача «аналогового» обладнання та доданий до додаткових пояснень відповідача лист Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 Д», в якому зазначено, що на запит Приватного підприємства «Строй-Систем» було проаналізовано маркування обладнання, внаслідок чого зроблено висновок, що наявне у підприємства обладнання нібито є ідентичним зазначеному у запиті, виходячи з наступного.

Документи, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності підтверджують факт того, що Приватним підприємством «Строй-Систем» втрачено обладнання, яке було передане йому позивачем за відповідальне зберігання, на загальну суму 30 832 974 грн. 96 коп.

Відповідно до частини 1, 2 статті 949 Цивільного кодексу України зберігач зобовязаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду або якості.

Положення даної норми застосовуються у випадку, коли речі мають спільні родові ознаки, тому можуть бути замінені такою ж кількістю речей такого самого роду та якості.

В даному випадку обладнання, передане на зберігання позивачем відповідачеві, наділене індивідуальними ознаками, тому заміна його аналогічним обладнанням можлива лише за попереднім погодженням сторін. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази внесення змін до укладеного договору на підтвердження погодження між сторонами заміни втраченого обладнання ідентичним обладнанням з іншим маркуванням.

Таким чином, з огляду на наведені вимоги чинного законодавства та обставини справи, беручі до уваги доведеність факту втрати відповідачем частини обладнання, переданої йому позивачем на відповідальне зберігання, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції і правомірним в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у сумі розміру вартості втраченого обладнання у кількості 96 найменувань на загальну суму 25 694 145 грн. 80 коп. (всього з ПДВ 30 832 974 грн. 96 коп.)

Згідно зі статтею 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Вина є умовою відповідальності за правопорушення, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або, як у даному випадку, неналежне виконання відповідачем покладених на нього чинним законодавством зобовязань зі зберігання майна, яке було передано позивачем на відповідальне зберігання відповідачу.

Таким чином, позивачем частково доведено суду наявність субєктивної та обєктивної сторін для можливості відшкодування судом спричинених йому збитків але тільки частково, виходячи з невірного встановлення розміру заподіяних збитків з огляду на наявність доказів часткового невиконання договірних зобовязань відповідачем та причинно-наслідковий звязок між невиконанням зобовязань та заподіяними збитками. Тоді як відповідачем тільки частково доведено відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу на всю заявлену суму позову.

Доводи апеляційної скарги частково не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи. Зокрема, відповідачем не доведено належними засобами доказування наявність у нього обладнання позивача, переданого на зберігання за договором на всю суму.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року у справі № 916/866/14 частково ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, але частково не відповідає нормам матеріального права України, тому підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог в повному обсязі, в звязку з невірним визначенням розміру збитків, завданих відсутністю саме того обладнання, що було передане за договором на відповідальне зберігання, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з відшкодуванням судових витрат пропорційно задоволеним вимогам, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Строй-Систем, м.Одеса на рішення господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року у справі № 916/866/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року у справі № 916/866/15 скасувати частково.

Позовні вимоги Державної служби зайнятості (Центральний апарат), м.Київ до Приватного підприємства Строй-Систем, м.Одеса про стягнення 46 223 626 грн. 00 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства Строй-Систем, м. Одеса, вул. Скісна, 19/1, на користь Державної служби зайнятості (Центральний апарат), м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, , р/р 0128 у ОПЕРУ ДКУ, МФО 820172 30 832 974 грн. 96 коп. збитків та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 48 963 грн. 60 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Державної служби зайнятості (Центральний апарат), м.Київ до Приватного підприємства Строй-Систем, м.Одеса про стягнення 15 390 651 грн. 04 коп.

В іншій частині рішення господарського суду Одеської області від 22.07.2014 року у справі № 916/866/14 залишити без змін.

Доручити господарському суду Одеської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий Г.І. Діброва

Судді М.А. Мирошниченко

ОСОБА_3