ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.02.2016р. Справа №905/3233/15

за позовом: Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ, в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м.Дніпропетровськ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105», смт Цукурине,

про стягнення 58045 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м.Дніпропетровськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105», смт Цукурине про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 58045 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що інформація про масу вантажу у вагоні №67675959, визначена Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105» у накладній №51639581, не відповідала масі, встановленій внаслідок проведення контрольної перевірки станцією Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 58045 грн.

Відповідач в судові засідання 22.12.2015р., 27.01.2016р., 10.02.2016р. на виклик суду не зявився, будь-яких пояснень по суті спору не надав, витребуваних судом документів не представив. Одночасно, за висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин:

За приписами ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За змістом ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно з інформацією, яка наявна у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням відповідача є: 85486, Донецька обл., м.Селидове, смт Цукурине, вул.Шахтна, 40. Відомостей щодо будь-якої іншої адреси відповідача матеріали справи не містять.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано процесуальні документи з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Ухвали про порушення провадження по справі від 25.11.2015р., про продовження строку розгляду справи та відкладення судового засідання від 22.12.2015р., направлені судом за адресою відповідача, були отримані останнім 09.12.2015р., 08.01.2016р., про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №507, №064. Одночасно, повідомлення про вручення ухвали суду про відкладення розгляду справи від 27.01.2016р. підприємством звязку на теперішній час не повернуто.

У п.3.9.1 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105», яка наявна у матеріалах справи, в тому числі, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, враховуючи позицію Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи.

Наразі, суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Статтею 3 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд наголошує, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 27.01.2016р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Сторони у судове засідання 10.02.2016р. не з?явились.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що сторони, зокрема, у судове засідання 10.02.2016р. на виклик суду не зявились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статтею 37 вказаного Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно із п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, а також ст.23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до п.п.2.1, 2.2 цих Правил графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг», «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно із ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2011р. Міністерства транспорту України, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Як свідчать матеріали справи, 21.05.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105» зі станції Цукуриха Донецької залізниці на станцію Здолбунов Лвівської залізниці було направлено за залізничною накладною №51639581 у вагоні №67675959 вантаж вугілля камяне (вантажоодержувач Публічне акціонерне товариство «Волинь-цемент»).

Крім того, вказана накладна містила наступні відомості:

- маса вантажу 69000 кг (п.24);

- спосіб визначення маси на вагонних вагах (150 т) (п.26);

- ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) вантажовідправником (п.28).

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень та заперечень. При цьому, правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

За таких обставин, з оформленням та підписанням накладної №51639581 Товариство з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105» засвідчило, зокрема, що маса вантажу (нетто) у вагоні №67675959 становила 69000 кг.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, що визначена відповідачем у накладній №51639581 маса вантажу у вагоні №67675959 не відповідала дійсній масі вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення. Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно із ч.1 ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як встановлено судом на підставі акту загальної форми №1103/ваги від 25.05.2015р. станції Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці, при проходженні вагону через вказану станцію залізницею було проведено контрольне переваження вагону №67675959, за результатами якого виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51639581.

Одночасно, невідповідність фактичної маси вантажу тій масі вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено комерційним актом РА №008905/282/79 від 25.05.2015р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування на 150-тонних тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці, виявилось, що вага брутто 101800 кг, тара по документу 23800 кг, нетто 78000 кг, що більше ваги, зазначеної у документі, понад вантажопідйомність вагону на 9000 кг. Завантаження вантажу рівномірне, нижче бортів на 30 см. По документу маркування не зазначено, у дійсності вантаж маркований вапном, маркування не порушене, заглиблень немає. Торцеві двері та розвантажувальні люка з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. У технічному відношенні вагон справний. При повторному переваженні вагону вага підтвердилась. Вагон затриманий для відвантаження надлишку вантажу.

Наразі, відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №14 станції Нижньодніпровськ - вузол Придніпровської залізниці, державна повірка вказаних ваг здійснювалась 15.10.2014р., ваги були визнані придатними для застосування.

За висновками суду, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Крім того, судом враховано, що спірний вантаж прибув у завантаженому засобами відправника вагоні, в комерційному відношенні без порушень. Викладені обставини підтверджують факт неправильного зазначення маси вантажу в накладній саме відправником. При цьому, відповідачем всупереч вимог ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не доведено, а судом не встановлено наявності обставин оскарження відправником відомостей, які відображені у комерційному акті.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм ст.34 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №67675959 тій масі вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній №51639581.

Відповідно до п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. Штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

За поясненнями позивача, які відповідачем в порядку норм ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростовані, провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №67675959 складала 11609 грн, внаслідок чого з урахуванням приписів ст.118 Статуту залізниць України розмір штрафу становить 58045 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

З урахуванням того, що вантажопідйомність вагону №67675959 становить 69000 кг, маса нетто вказаного вагону була значно більшою ніж вантажопідйомність вагону.

Тобто, вантажовідправником було навантажено вагон понад його вантажопідйомність, що в свою чергу загрожувало безпеці на залізничному транспорті.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позов Державного підприємства «Придніпровська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105» про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 58045 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Клопотання без номеру та дати Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що надійшло до господарського суду 27.01.2016р., про заміну Державного підприємства «Придніпровська залізниця» () його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП 40081237), залишається судом без задоволення з огляду на наступне:

За приписами ч.1 ст.25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

В силу норм ч.ч.1, 2 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

На підтвердження власного клопотання позивач надав до матеріалів справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 13.11.2015р. щодо реєстрації у вказаному реєстрі Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Наразі, зі змісту вказаних документів не слідує передання всього майна, прав та обов'язків Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення Державного підприємства «Придніпровська залізниця».

Ухвалою господарського суду від 27.01.2016р. позивача було зобовязано надати документи на підтвердження: передання всього майна, прав та обов'язків Державного підприємства «Придніпровська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», державної реєстрації припинення Державного підприємства «Придніпровська залізниця».

Позивачем вимоги ухвали суду не виконано, витребуваних судом документів не надано.

За таких обставин, з урахуванням вищенаведеного, клопотання Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що надійшло до господарського суду 27.01.2016р., залишається судом без задоволення.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1218 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м.Дніпропетровськ в особі відокремленого підрозділу «Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень», м.Дніпропетровськ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105», смт Цукурине про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 58045 грн, задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Збагачувальна фабрика №105» (85486, Донецька обл., м.Селидове, смт Цукурине, вул.Шахтна, 40, ) на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49602, м.Дніпропетровськ, Кіровський район, ОСОБА_1, буд.108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 58045 грн, а також судовий збір в сумі 1218 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 10.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 12.02.2016р.

Суддя Ю.О.Паляниця