ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2016 Справа №905/3242/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Величко Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, ,

до відповідача, Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м.Донецьк, ,

про стягнення 286049642,95 грн., -

за участю уповноважених представників:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №б/н від 09.11.2015р. до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м.Донецьк, про стягнення 286049642,95 грн., у тому числі 92601038,54 грн. суми основного боргу, 10629167,71 грн. 3% річних, 8248607,58 грн. пені та 174570829,12 грн. інфляційних витрат.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/3242/15 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 25.11.2015р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/3242/15.

В подальшому розгляд справи відкладався відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтуванням вимог визначено укладання договору купівлі-продажу природного газу №13/2601-БО-7 від 28.12.2012р. між позивачем та відповідачем, неналежне виконання останнім своїх зобов'язань з оплати вартості поставленого природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість за зобовязаннями, зокрема, листопада-грудня 2013р., виникли підстави для донарахування 3% річних, інфляційних втрат за зобовязаннями січня-жовтня 2013р., пені за зобовязаннями травня-жовтня 2013р. та для нарахування штрафних санкцій і відповідальності передбаченої ст.625 Цивільного кодексу України за зобовязаннями листопада-грудня 2013р..

На підтвердження викладених обставин позивачем надано: розрахунок позовних вимог; у копіях: договір на купівлю-продаж природного газу №13/2601-БО-7 від 28.12.2012р. разом із додатковими угодами №1 від 11.07.2013р., №2 від 14.10.2013р. до нього; акти приймання-передачі природного газу №б/н від 31.08.2013р., №б/н від 19.09.2013р. (за січень-липень 2013р.), №б/н від 30.09.2013р., №б/н від 31.10.2013р., №б/н від 30.11.2013р., №б/н від 31.12.2013р., а також витяги сальдо та операцій по підприємству з 01.01.2013р. по 31.05.2015р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.525, 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.22, 193, 231 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 2, 12, 15, 54 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.01.2016р. продовжено строк розгляду спору у справі №905/3242/15 в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності клопотання позивача №б/н від 21.01.2016р.

09.02.2016р. представником позивача до матеріалів справи долучено акт звірки розрахунків за період з 01.01.2013р. по 30.11.2015р.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судові засідання не зявився, причини неявки не повідомив, витребувані документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Предметом розгляду у даній справі є заборгованість зі сплати вартості поставленого природнього газу у період листопад-грудень 2013р. в розмірі 92601038,54 грн., стягнення пені у розмірі 8248607,58 грн. за прострочення виконання зобов'язання травня-жовтня 2013р. (донарахування), листопада-грудня 2013р., 3% річних в розмірі 10629167,71 грн. та інфляційних витрат в сумі 174570829,12 грн. за прострочення виконання зобов'язання січня-жовтня (донарахування), листопада-грудня 2013р. Строк нарахування згідно розрахунку, який міститься у матеріалах справи.

Як свідчать матеріали справи, 28.12.2012р. між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (Продавець) та Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» (Покупець) укладено договір №13/2601-БО-7 на купівлю-продаж природного газу, за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця у 2013 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець - прийняти та оплатити цей природний газ, на умови цього договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

За визначеннями п.2.1 договору, Продавець передає Покупцю в період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. газ обсягом до 78450 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): січень 16000, лютий 15000, березень 12500, квітень 5500, травень - 900, червень - 600, липень - 500, серпень - 450, вересень - 500, жовтень 2500, листопад 10000, грудень 14000.

При цьому, сторони домовились про можливу зміну планового обсягу передачі газу протягом місяця продажу відповідно до встановленого порядку, а також дозволене відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі +-5% від узгодженого обсягу без коригування (п.п.2.1.1, 2.1.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

У розумінні п.3.4 договору, акт приймання-передачі газу містить дані про фактичні обсяги використаного газу, його фактичну ціну та вартість. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

За умовами п.4.1 договору, кількість газу, яка подається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця з урахуванням вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010р. №288 «Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо субєкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів», зареєстрованого в Мінюсті 11.08.2010р. за №671/17966.

Згідно п.5.2 договору до сплати за 1000 куб.м. природного газу 3884,78 грн., крім того ПДВ 20% - 776,96грн., всього з ПДВ 4661,74 грн.

Пунктом 5.5 договору визначено, що загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 304760991,00 грн., крім того ПДВ 60952198,20 грн., разом з ПДВ 365713189,20 грн.

Згідно з п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється Покупцем виключного грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.3 договору, сторони обумовили необхідність зазначення у платіжних дорученнях Покупцем номеру договору, дату його підписання та призначення платежу без зазначення періоду, за який здійснюється оплата. За наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, встановлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками, діє в частині реалізації газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення. (п.11.1 договору).

Додатковою угодою № 1 від 11.07.2013р. до договору з 01.07.2013р. змінено вартість 1000 куб.м. природного газу та встановлено на рівні 3823,78 грн., крім того ПДВ 20% - 764,76грн., всього з ПДВ 4588,54 грн. При цьому визначено, що загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Додатковою угодою №2 від 14.10.2013р. змінено п.4.1 договору та викладено його у наступній редакції: «кількість газу, яка передається Покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу Покупця».

Означена додаткова угода поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 01.01.2013р.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, у період, за який виник спір, сторони перебували у договірних відносинах, що ними не заперечується.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі природного газу №б/н від 31.08.2013р. (за серпень 2013р.), №б/н від 19.09.2013р. (за січень-липень 2013р.), №б/н від 30.09.2013р. (за вересень 2013р.), №б/н від 31.10.2013р. (за жовтень 2013р.), №б/н від 30.11.2013р. (за листопад 2013р.), №б/н від 31.12.2013р. (за грудень 2013р.), що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

Згідно даних актів обсяги спожитого відповідачем природного газу наступні:

у січні 2013р. 12589,936 тис.м.куб. на суму 58 690 957,89 грн. (акт приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.);

у лютому 2013р. 11310,455 тис.м.куб. на суму 52 726 355,26 грн. (акт приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.);

у березні 2013р. 8611,769 тис.м.куб. на суму 40 145 793,57 грн. (акт приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.);

у квітні 2013 року 2454,536 тис.м.куб. на суму 11 442 398,83 грн. (акт приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.);

у травні 2013 року 528,066 тис.м.куб. на суму 2461704,28 грн. (акт приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.);

у червні 2013р. 435,514 тис.м.куб. на суму 2 030 251,30 грн. (акт приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.);

у липні 2013р. 316,459 тис.м.куб. на суму 1 452 083,51 грн. (акт приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.);

у серпні 2013р. 350,061 тис.м.куб. на суму 1 606 267,50 грн.;

у вересні 2013р. 416,495 тис.м.куб. на суму 1 911 102,30 грн.;

у жовтні 2013р. 2974,068 тис.м.куб. на суму 13 646 618,09 грн.;

у листопаді 2013р. 6473,238 тис.м.куб. на суму 29 702 685,60 грн.;

у грудні 2013р. 13 707,717 тис.м.куб. на суму 62 898 352,94 грн.

Таким чином, позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ за період січень-грудень 2013р. у загальному обсязі 60168,314 тис.куб.м. на суму 278714571,07 грн.

Доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки та інших зауважень суду не представлено.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Як було зазначено вище, п.6.1 договору визначено, що остаточний розрахунок за фактично переданий обсяг газу здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Доказів зміни строку оплати суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Приймаючи до уваги дати поставок природного газу та викладені умови оплати, остаточний розрахунок повинен бути здійснений не пізніше:

за січень 2013р. 13.02.2013р.;

за лютий 2013р. 13.03.2013р.;

за березень 2013р. 13.04.2013р.;

за квітень 2013р. 13.05.2013р.;

за травень 2013р. 13.06.2013р.;

за червень 2013р. 13.07.2013р.;

за липень 2013р. 13.08.2013р.;

за серпень 2013р. 13.09.2013р.;

за вересень 2013р. 13.10.2013р.;

за жовтень 2013р. 13.11.2013р.;

за листопад 2013р. 13.12.2013р.;

за грудень 2013р. 13.01.2014р..

При цьому, як свідчать матеріали справи, споживання природного газу у січні 2013р. в обсязі 12589,936 тис.м.куб. на суму 58 690 957,89 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р., у лютому 2013р. в обсязі 11310,455 тис.м.куб. на суму 52 726 355,26 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р., у березні 2013р. в обсязі 8611,769 тис.м.куб. на суму 40 145 793,57 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р., у квітні 2013р. в обсязі 2454,536 тис.м.куб. на суму 11 442 398,83 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р., у травні 2013р. в обсязі 528,066 тис.м.куб. на суму 2461704,28 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р., у червні 2013р. в обсязі 435,514 тис.м.куб. на суму 2 030 251,30 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р., у липні 2013р. в обсязі 316,459 тис.м.куб. на суму 1 452 083,51 грн. зафіксовано у акті приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р.

Отже, виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку, що обсяги постачання газу змінені та, зокрема, за період січень-липень 2013р фактично визначено їх остаточний розмір лише 19.09.2013р., про що свідчать наведені відповідні акти.

За визначеннями п.3.4 договору, акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами, у них містяться дані про фактичні обсяги використаного газу, його фактичну ціну та вартість.

Таким чином слідує, що у такій спосіб сторони обумовили підставу для остаточного розрахунку. Тобто, складання акту приймання-передачі природного газу, із відображенням усіх перелічених даних, має юридичним наслідком визначення певного розміру зобовязання покупця, у спірному випадку в частині обсягу спожитого газу та його вартості, ґрунтуючись на умовах укладеного договору.

Дослідивши у сукупності наведене положення договору разом із п.п.2.1.1, 2.1.2, 3.3, 3.4 означеного правочину та фактичними обставинами справи, слідує, що сторонами обовязок зі сплати вартості спожитого природного газу саме в розмірах: 58 690 957,89 грн. за поставлений природний газ у січні 2013р. в обсязі 12589,936 тис.куб.м., 52 726 355,26 грн. за поставлений природний газ у лютому 2013р. в обсязі 11310,455 тис.м.куб., 40 145 793,57грн. за поставлений природний газ у березні 2013р. в обсязі 8611,769 тис.м.куб., 11 442 398,83грн. за поставлений природний газ у квітні 2013р. в обсязі 2454,536 тис.м.куб., 2461704,28 грн. за поставлений природний газ у травні 2013р. в обсязі 528,066 тис.м.куб., 2 030 251,30 грн. за поставлений природний газ у червні 2013р. в обсязі 435,514 тис.м.куб., 1 452 083,51 грн. за поставлений природний газ у липні 2013р. в обсязі 316,459 тис.м.куб., визначено остаточно лише за станом на 19.09.2013р.

Відтак, акти приймання-передачі природного газу №б/н від 19.09.2013р. є підставою для остаточного розрахунку між сторонами в загальній сумі 168 949 544,64грн. та встановлюють обовязок відповідача щодо сплати безпосередньо такої вартості природного газу, з огляду на встановлення його поставки саме в наведеному у них обсязі, з моменту їх оформлення.

За таких обставин, суд не вбачає правомірним застосування п.6.1 договору у прямому його значенні щодо визначення згідно нього моменту виникнення права вимоги зі сплати суми в розмірі 58 690 957,89грн. за зобовязаннями січня 2013р., 52 726 355,26 грн. за зобовязаннями лютого 2013р., 40 145 793,57грн грн. за зобовязаннями березня 2013р., 11442398,83грн. за зобовязаннями квітня 2013р., 2461704,28 грн. за зобовязаннями травня 2013р., 2 030 251,30 грн. за зобовязаннями червня 2013р. та 1 452 083,51 грн. за зобовязаннями липня 2013р., в цій частині.

Суд дійшов висновку, що застосування цього положення правочину, у наведеній частині, можливе як звичай ділового обороту у сфері договірних відносин, що склались між сторонами, з метою усунення прогалин, які виникли в процесі правового регулювання взаємовідносин сторін, а саме у частині строків оплати поставленого природного газу в означеній вище сумі.

Так, п.6.1 договору встановлено правило поведінки щодо порядку та умов проведення розрахунків, що є усталеним у певній сфері відносин.

Зважаючи на дане, суд дійшов висновку про наявність обовязку відповідача з оплати вартості спожитого природного газу, обсяги якого відображено в актах приймання-передачі №б/н від 19.09.2013р., здійснити розрахунок за нього у загальній сумі 168 949 544,64грн. не пізніше 13.10.2013р., що є поточним строком до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (в означеному випадку - складання акту).

Відтак, вартість поставленого природного газу у січні-липні 2013р. на загальну суму 168 949 544,64грн. повинна бути сплаченою відповідачем (на підставі актів від 19.09.2013р.) не пізніше 13.10.2013р.;

у серпні 2013р. в сумі 1 606 267,50 грн. (на підставі акту від 31.08.2013р.) не пізніше 13.09.2013р.;

у вересні 2013р. в сумі 1 911 102,30 грн. (на підставі акту від 30.09.2013р.) не пізніше 13.10.2013р.;

у жовтні 2013р. в сумі 13 646 618,09 грн. (на підставі акту від 31.10.2013р.) не пізніше 13.11.2013р.;

у листопаді 2013р. в сумі 29 702 685,60 грн. (на підставі акту прийому-передачі від 30.11.2013р.) не пізніше 13.12.2013р.;

у грудні 2013р. в сумі 62 898 352,94 грн. (на підставі акту від 31.12.2013р.) не пізніше 13.01.2014р..

Разом з тим, зважаючи на дані, які містить сальдо та витяг по операціям щодо Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», а також беручи до уваги складений позивачем акт звірки розрахунків між сторонами за період з 01.01.2013р. по 30.11.2015р., враховано сплату за природний газ спожитий у січні 2013р. у загальній сумі 35 835 579,86грн., виходячи з проведених відповідачем оплат, що свідчить про часткове погашення зобовязання із порушенням строків виконання. З огляду на таке та ґрунтуючись на приписах п.6.3 договору, оплата за зобовязаннями лютого-грудня 2013р. не проведена у повному обсязі.

Отже, як вбачається з фактичних обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, грошове зобовязання Покупця перед Продавцем природного газу поставленого, зокрема, у листопаді-грудні 2013р. у загальній сумі 92 601 038,54 грн. у встановлені договором строки, як і на час розгляду справи, не виконано.

Дані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за поставлений газ протягом листопада-грудня 2013р. відповідно до договору №13/2601-БО-7 від 28.12.2012р. підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме в сумі 92 601 038,54 грн.

Як було зазначено вище, за відомостями позивача, що не спростовано у порядку чинного господарського процесуального законодавства, рахується погашення зобовязання січня 2013р. частково, за зобовязаннями лютого-грудня 2013р. є наявним борг у повному обсязі.

З огляду на таке неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобовязань, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, нараховано та предявлено до стягнення, у межах провадження по даній справі, з урахуванням здійснених часткових оплат, інфляційні витрати та 3% річних за прострочення виконання грошових зобовязань.

Прострочення відповідачем грошового зобовязання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача загальна сума інфляційних витрат становить 174 570 829,12грн. (у межах провадження по даній справі за зобовязанням січня 2013р. на суму 25 088 961,62 грн. за грудень 2013р. та на суму 22 980 822,84 грн. за січень 2014р. квітень 2015р.; за зобовязаннями лютого-листопада 2013р. на повні суми зобовязань за період грудень 2013р. квітень 2015р. та за зобовязанням грудня 2013р. у повному обсязі за період січень 2014р. квітень 2015р.).

Дослідивши розрахунок проведений позивачем та бузу нарахування, вбачається врахування останнім, при розрахунку інфляційних витрат здійснені відповідачем оплати, однак, застосовано залишок боргу з включенням суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у минулі періоди за які здійснено таке нарахування у частині розрахунку за зобовязаннями січня 2013р., а також невірно визначено початок періоду для нарахування інфляційних витрат за зобовязанням листопада-грудня 2013р..

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Відтак, за зобовязаннями січня 2013р., у тому числі протягом грудня 2013р. зараховувалось часткове погашення боргу, результатом чого його розмір на кінець означеного місяця та по теперішній час становить 22 855 378,03грн., що і є базою для нарахування інфляційних витрат за період грудень 2013р. квітень 2015р.

За зобовязаннями листопада 2013р. повний розрахунок повинен бути проведеним у грудні 2013р., отже періодом нарахування інфляційних витрат у цьому випадку є період з січня 2014р. по квітень 2015р. (у межах заявленого строку).

За зобовязаннями грудня 2013р. повний розрахунок повинен бути проведеним у січні 2014р., отже періодом нарахування інфляційних витрат у цьому випадку є період з лютого 2014р. по квітень 2015р. (у межах заявленого строку).

Таким чином, застосований позивачем в означеній частині розрахунок інфляційних витрат суперечить вищевикладеним приписам постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями), і тому є не вірним та не може бути прийнятий для нарахування цих вимог.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат, з урахуванням встановленого вище, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», у межах визначеного періоду, суд дійшов висновку про їх дійсний розмір в загальній сумі 174082425,53грн.

Одночасно, позивачем заявлено до стягнення 3% річних 10 629 167,71 грн. (донараховано за зобовязаннями: січня 2013р. на суму 25 088 961,62 грн. за період з 07.12.2013р. по 18.12.2013р., на суму 24 438 961,62 грн. за період з 19.12.2013р. по 24.12.2013р. та на суму 22 855 378,03 грн. за період з 25.12.2013р. по 02.06.2015р.; лютого 2013р. на суму 52 726 355,26 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; березня 2013р. на суму 40 145 793,57 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; квітня 2013р. на суму 11 442 398,83 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; травня 2013р. на суму 2 461 704,28 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; червня 2013р. на суму 2 030 251,30 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; липня 2013р. на суму 1 452 083,51 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; серпня 2013р. на суму 1 606 267,50 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; вересня 2013р. на суму 1 911 102,30 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; жовтня 2013р. на суму 13 646 618,09 грн. з 07.12.2013р. по 02.06.2015р.; нараховано за зобовязанням листопада 2013р. на суму 29 702 685,60 грн. за період з 14.12.2013р. по 02.06.2015р. та за зобовязанням грудня 2013р. на суму 62 898 352,94грн. за період з 14.01.2014р. по 02.06.2015р.).

Пунктом 7.2 договору купівлі-продажу природного газу сторони обумовили, що у разі невиконання Покупцем умов п.6.1 означеного договору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача загальна сума пені за прострочення основного зобовязання становить 8 248 607,58 грн. (донараховано за зобовязаннями: травня 2013р. на суму 2 461 704,28 грн. з 07.12.2013р. по 13.12.2013р.; червня 2013р. на суму 2 030 251,30 грн. з 07.12.2013р. по 13.01.2014р.; липня 2013р. на суму 1 452 083,51 грн. з 07.12.2013р. по 13.02.2014р.; серпня 2013р. на суму 1 606 267,50 грн. з 07.12.2013р. по 13.03.2014р.; вересня 2013р. на суму 1 911 102,30 грн. з 07.12.2013р. по 13.04.2014р.; жовтня 2013р. на суму 13 646 618,09 грн. з 07.12.2013р. по 13.05.2014р.; нараховано за зобовязанням листопада 2013р. на суму 29 702 685,60 грн. за період з 14.12.2013р. по 13.06.2014р. та за зобовязанням грудня 2013р. на суму 62 898 352,94грн. за період з 14.01.2014р. по 13.07.2014р.).

Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р. визначено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Перевіривши розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних та пені, з урахуванням вищевикладеного, за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН», суд дійшов висновку про дійсний розмір 3% річних, що становить суму 10 628 984,14 грн. В частині розрахунку пені встановлено його правильність.

З огляду на таке, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих штрафних санкцій підлягають задоволенню у розмірі визначеному позивачем, 3% річних та інфляційних витрат - частково, у розмірі встановленому судом.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги зазначене та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», м.Донецьк, про стягнення 286049642,95 грн., у тому числі 92601038,54 грн. суми основного боргу, 10629167,71 грн. 3% річних, 8248607,58 грн. пені та 174570829,12 грн. інфляційних витрат, задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» (83001, Донецька область, м.Донецьк, Ворошиловьский район, вул.Постишева, б.68, банківські реквізити не вказано) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м.Київ, Шевченківський район, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, , п/р1 у АТ «Ощадбанк», МФО 30055,79грн., у тому числі 92601038,54грн. основного боргу, 8248607,58грн. пені, 174082425,53грн. інфляційних витрат та 10628984,14 грн. 3% річних, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 182387,94 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 09.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2016р.

Суддя О.В. Кротінова