ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.Справа № 916/4731/15

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю № 1 від 23.11.2015р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю № 019/2-2081 від 30.12.2015р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Софткомп до комунального підприємства „Одесміськелектротранс про стягнення 24 196,16 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Софткомп (далі по тексту ТОВ „Софткомп) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до комунального підприємства „Одесміськелектротранс (далі по тексту КП „Одесміськелектротранс) про стягнення заборгованості в загальній сумі 24 196,16 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 14 118 грн., збитків від інфляції в сумі 6 171,26 грн., трьох відсотків річних в сумі 424,70 грн. та пені в сумі 3 482,20 грн. Крім того, позивач також просив суд покласти на відповідача судові витрати по справі, до складу яких включити витрати ТОВ „Софткомп на правову допомогу адвоката в сумі 3 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014р. щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості придбаного товару.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на скрутний фінансовий стан як на обставину, що має звільнити КП „Одесміськелектротранс від майнової відповідальності у спірних правовідносинах. Крім того, відповідачем було заявлене клопотання про надання відповідачу розстрочки виконання рішення суду по даній справі терміном на шість місяців.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

28.01.2014р. між ТОВ „Софткомп (Постачальник) та КП „Одесміськелектротранс (Замовник) було укладено договір поставки № ИВЦ-И/2014/29, у відповідності до п.п. 1.1 1.3 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Постачальник передає у власність Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує товар, загальна кількість, номенклатура, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена сторонами у специфікаціях, що є невідємною частиною до цього договору. Під товаром, що є предметом поставки за цим договором, розуміються компютерна, офісна та інша оргтехніка та обладнання, комплектуючі (код товару згідно з ДКПП 016-2010:26.20.1). Номенклатура, ціна, кількість та асортимент товару повинні відповідати специфікації.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014р. позивачем було передано у власність КП „Одесміськелектротранс товар загальною вартістю 104 508,20 грн., а відповідачем вказаний товар було прийнято, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями видаткових накладних № 20 від 07.02.2014р., № 21 від 07.02.2014р., № 22 від 07.02.2014р., № 53 від 28.02.2014р., № 54 від 28.02.2014р.; № 55 від 28.02.2014р., № 56 від 28.02.2014р., № 57 від 28.02.2014р., № 73 від 04.03.2014р., № 106 від 28.03.2014р., № 147 від 17.04.2014р., № 166 від 16.05.2014р., № 198 від 29.05.2014р., № 242 від 13.06.2014р., № 243 від 13.06.2014р., № 281 від 20.06.2014р., № 277 від 26.06.2014р., № 358 від 03.10.2014р., № 396 від 03.10.2014р., № 401 від 20.08.2014р., № 426 від 03.10.2014р., № 446 від 03.10.2014р., № 447 від 03.10.2014р., № 548 від 03.10.2014р., № 454 від 03.10.2014р., № 455 від 03.10.2014р., № 456 від 03.10.2014р., № 494 від 11.09.2014р., № 579 від 13.10.2014р., № 584 від 13.10.2014р., № 591 від 13.10.2014р., № 601 від 14.10.2014р., № 602 від 14.10.2014р., № 603 від 14.10.2014р., № 380 від 15.08.2014р., № 397 від 06.08.2014р., № 429 від 13.08.2014р., № 511 від 09.09.2014р., № 594 від 13.10.2014р., № 624 від 13.10.2014р., № 590 від 13.10.2014р., № 605 від 14.10.2014р.

Згідно з положеннями п.п. 3.1, 4.2 договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014р. ціна товару встановлюється в національній валюті України. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю поставленого товару відповідно до специфікації. Засобом платежів є національна валюта України гривня. Оплата за товар здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів у розмірі 100% передоплати, відповідно до виставленого рахунку, протягом пяти банківських днів з дня отримання на розрахунковий рахунок Постачальника.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до положень ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Положеннями ч. 4 ст. 538 ЦК України передбачено, якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, вартість товару, поставленого позивачем на виконання умов договору № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014р., була оплачена КП „Одесміськелектротранс лише частково, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору, за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед ТОВ „Софткомп в сумі 14 118,00 грн., факт наявності якої підтверджується в тому числі підписанням відповідачем акту звірки взаєморозрахунків.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 629, 692 ЦК України господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних ТОВ „Софткомп про стягнення КП „Одесміськелектротранс заборгованості за придбаний товар в сумі 14 118,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості товару, поставленого на виконання умов договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014р, позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано КП „Одесміськелектротранс до сплати 3% річних в суму 424,70 грн. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд доходить висновку про його правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із КП „Одесміськелектротранс трьох відсотків річних в сумі 424,70 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, згідно з положеннями ст. 625 ЦК України позивачем також було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції в сумі 6 171,26 грн., перевіривши розрахунок яких, суд вважає його обґрунтованим. У звязку з викладеним, вимоги про стягнення із КП „Одесміськелектротранс збитків від інфляції в сумі 6 171,26 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 6.5 договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014р. при порушенні Покупцем строку оплати товару, Покупець оплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, оплату якого було затримано за кожен день прострочення.

З посиланням на положення п. 6.5 договору поставки № ИВЦ-И/2014/29 від 28.01.2014р. позивачем було нараховано КП „Одесміськелектротранс до сплати пеню в сумі 3 482,20 грн. Перевіривши здійснені позивачем розрахунки штрафних санкцій, заявлених до стягнення, господарський суд доходить висновку про їх правильність та обґрунтованість, у звязку з чим, із відповідача слід стягнути на користь позивача пеню в сумі 2 482,20 грн.

При цьому, будь-які заперечення відповідача проти правомірності нарахування платежів в порядку ст. 625 ЦК України та штрафних санкцій у спірних правовідносинах, які обґрунтовані посилання на скрутне фінансове становище, не приймаються до уваги, оскільки вони не можуть звільняти відповідача від визначеної законом та договором відповідальності за протиправну поведінку у спірних правовідносинах. Також, КП „Одесьміскелектротранс не надано суду доказів, які підтверджують виключність спірного випадку порушення зобовязання, наявність яких дозволила б суду застосувати положення ст. 553 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості КП „Одесміськелектротранс перед ТОВ „Софткомп в загальній сумі 24 196,16 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 14 118 грн., збитків від інфляції в сумі 6 171,26 грн., трьох відсотків річних в сумі 424,70 грн. та пені в сумі 3 482,20 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі шляхом присудження до стягнення із КП „Одесміськелектротранс на користь ТОВ „Софткомп суми основного боргу в розмірі 14 118 грн., збитків від інфляції в сумі 6 171,26 грн., трьох відсотків річних в сумі 424,70 грн. та пені в сумі 3 482,20 грн. відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 612, 615, 617, 625, 629, 662, 664, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд виходить із наступного.

23.11.2015р.. між адвокатом ОСОБА_2 (Адвокат) та ТОВ „Софткомп (Клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги № 73, у відповідності до умов якого Адвокат зобовязався надати Клієнту правову допомогу по справі щодо захисту прав та інтересів останнього з питання представництва інтересів Клієнта в господарських судах за позовними вимогами до КП „Одесміськелектротранс, а Клієнт зобовязується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. Правова допомога включає в себе: збір та правовий аналіз інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи; надання усних і письмових консультацій та розяснень з правових питань, що стосуються справи; складанні необхідних по справі процесуальних документів, скарг, претензій, запитів, позовних заяви; виконанні окремих доручень клієнта, що стосується справи; представництві Клієнта в господарських судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питань, що стосуються справи. За надання правової допомоги встановлюється гонорар в розмірі 3000 грн.

Як свідчать матеріали справи, а саме акт про надання правових послуг та виписка по картковому рахунку від 11.11.2015р., на виконання умов вищезазначеного договору про надання правової допомоги позивачем було сплачено адвокату ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3 000 грн.

Згідно зі ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги зміст договору про надання правової допомоги № 73 від 23.11.2015р., господарський суд визнає обґрунтованим та доведеним факт понесення позивачем витрат на оплату послуг адвоката, повязаних із розглядом даної справи та захистом інтересів ТОВ „Софткомп, що виникли із спірних правовідносин, в сумі 3 000 грн. При цьому, суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є розумним та співрозмірним із змістом правової допомоги, надання якої є необхідним для захисту інтересів позивача.

Положеннями ст. 49 ГПК України передбачено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

За таких обставин, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог ТОВ „Софткомп у повному обсязі, господарський суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати, повязані із оплатою послуг адвоката, та витрати зі сплати судового збору у повному обсязі зі ст. 49 ГПК України.

Що стосується клопотання відповідача про надання йому розстрочки виконання рішення суду терміном на шість місяців, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно п.п. 7.1, 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, в обґрунтування наявності підстав для надання розстрочки виконання рішення суду відповідач посилається на скрутний фінансовий стан та особливу соціальну роль, яку відіграє діяльність підприємства для мешканців міста Одеси. Проте, всупереч вимогам ст.ст. 32, 33 ГПК України КП „Одесміськелектротранс, останнім не надано суду жодного документу, підтверджуючого виключність спірного випадку порушення зобовязання. Також, враховуючи незначний розмір присудженої до стягнення заборгованості, її примусове стягнення не призведе до зупинення господарської діяльності відповідача та загрози неплатоспроможності. Більш того, суд бере до уваги необхідність дотримання принципу збалансованості інтересів сторін, який, в даному випадку, буде порушений із наданням явної переваги відповідачу через наявність інфляційних процесів в економіці та різкої девальвації гривні як валюти виконання спірного зобовязання.

За таких обставин, клопотання КП „Одесміськелектротранс про надання розстрочки виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85, 121 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства „Одесміськелектротранс /65007, м. Одеса, вул. Водопровідна, 1, / на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Софткомп /65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 5, офіс 303, / суму основного боргу в розмірі 14 118 грн. 00 коп. /чотирнадцять тисяч сто вісімнадцять грн. 00 коп./, збитки від інфляції в сумі 6 171 грн. 26 коп. /шість тисяч сто сімдесят одна грн. 26 коп./, три відсотки річних в сумі 424 грн. 70 коп. /чотириста двадцять чотири грн. 70 коп./, пеню в сумі 3 482 грн. 20 коп. /три тисячі чотириста вісімдесят дві грн. 20 коп./, судовий збір в сумі 1 218 грн. 00 коп. /одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп./, витрати на правову допомогу адвоката в сумі 3 000 грн. 00 коп. /три тисячі грн. 00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 08.02.2016р.

Суддя С.П. Желєзна