РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/16119/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кім-Трейд»

до Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

про стягнення 121 735,65 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Федоренко Л. В. - по дов. № Д-01 від 13.07.2015

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кім-Трейдінг» про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» 121 735, 65 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного виконання взятим на себе останнім зобов'язань згідно договору поставки № 84 від 16.06.2014 в частині оплати товару, поставленого за видатковими накладними № 1064 від 05.11.2014, № 1102 від 12.11.2014, № 1103 від 12.11.2014, № 1153 від 21.11.2014 та № 1166 від 25.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2015 порушено провадження у справі № 910/16119/15 та призначено справу до розгляду на 22.07.2015.

Відповідач у поданому 22.07.2015 до відділу діловодства суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що відповідачем товар за видатковими накладними № 1064 від 05.11.2014, № 1102 від 12.11.2014, № 1103 від 12.11.2014, № 1153 від 21.11.2014 та № 1166 від 25.11.2014 від позивача прийнято не було. Також відповідач зазначає, що позивачем не надано належних доказів укладання між сторонами договору поставки № 84 від 16.06.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16119/15 від 22.07.2015 розгляд справи був відкладений на 19.08.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16119/15 від 19.08.2015 продовжено строк вирішення спору на 15 днів та розгляд справи відкладений на 27.08.2015.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 27.08.2015 у справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, у зв'язку з чим провадження у справі № 910/16119/15 було зупинено до отримання результатів судової експертизи.

На адресу суду Київський науково-дослідний інститут судових експертиз листом № 16209/15-45 від 07.12.2015 повернув матеріали справи № 910/16119/15 без проведення експертизи, у зв'язку з не проведенням попередньої оплати експертизи.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 за № 04-23/12119 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи, за результатом проведення якого справа № 910/16119/15 передана на розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2016 поновлено провадження у справі № 910/16119/15 та розгляд справи призначено на 26.01.2016.

Позивачем 22.01.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення щодо відображення в податковому обліку зобов'язань перед позивачем що виникли на підставі договору № 84 від 16.06.2014 та спірних видаткових накладених.

Позивачем 25.01.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення щодо не здійснення оплати експертизи.

Відповідачем 26.01.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника в судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16119/16 від 26.01.2016, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, розгляд справи був відкладений на 04.02.2016.

Позивач в судовому засіданні 04.02.2016 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 04.02.2016 не з'явився.

Відповідачем 04.02.2016 до відділу діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника в судове засідання, який має приймати участь в іншому судовому процесі.

Суд розглянувши подане клопотання відзначає наступне

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт відсутності у відповідача, як юридичної особи, можливості направити представника у судове засідання.

Доказів того, що керівництво відповідача, яке в силу ст. 28 Господарського процесуального кодексу України може бути представником юридичної особи, не в змозі прийняти участь в судовому засіданні не подано.

З огляду на викладене, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 04.02.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кім-Трейд» поставило Публічному акціонерному товариству «Трест Київпідземшляхбуд-2» товар (дизельне паливо) загальною вартістю 142 806,49 грн. згідно наступних видаткових накладних:

№ 1064 від 05.11.2014 на суму 42 058,30 грн.,

№ 1102 від 12.11.2014 на суму 14 397,49 грн.,

№ 1103 від 12.11.2014 на суму 51 170,70 грн.,

№ 1153 від 21.11.2014 на суму 17 590,00 грн.,

№ 1166 від 25.11.20145 на суму 17 590,00 грн.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за поставлений товар у повному обсязі не оплатив, в зв'язку з чим виник борг в розмірі 121 735,65 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як вбачається з матеріалів справи, в усіх доданих до позовної заяви видаткових накладних йде посилання на договір поставки № 84 від 16.06.2014.

Позивач в позовній заяві зазначив, що даний договір втрачений та у позивача відсутній.

Ухвалами Господарського суду міста Києва № 910/16119/15 від 26.06.2015, 22.07.2015, від 19.08.2015 у відповідача було витребувано оригінал (для огляду) та належним чином засвідчену копію (для залучення до матеріалів справи) договору поставки № 84 від 16.06.2014.

Вказані вимоги суду відповідачем не виконано.

Враховуючи викладене, суд розглядає спір з урахуванням існування між сторонами договірних правовідносин, що виникли у спрощений спосіб, з огляду на наступне

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Також статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що між сторонами шляхом поставлення товару, а також здійснення часткової оплати товару було укладено договір купівлі-продажу товару, за якими відповідач зобов'язався оплатити товар.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк виконання зобов'язання по сплаті наданих послуг видатковими накладеними не встановлено, а отже кредитор вправі вимагати його виконання у порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, положеннями якої передбачено: якщо строк (термін) виконання зобов'язання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач листом № АД/001 від 29.04.2015 (вимога-претензія) звернувся до відповідача з вимогою погасити заборгованість в сумі 121 735,65 грн.

Дана вимога надіслана відповідачу 30.04.2015, що підтверджується фіскальним чеком № 5811 та описом вкладення кореспонденції у цінний лист від 30.04.2015.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 121 735,65 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 121 735,65 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кім-Трейд» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» (02105, м. Київ, вул. Тампере, 13-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кім-Трейд» (08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Леніна, 1-Б, ) 121 735 (сто двадцять одну тисячу сімсот тридцять п'ять) грн. 65 коп. основного боргу, 2 434 (дві тисячі чотириста тридцять чотири) грн. 72 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 11.02.2016.

СуддяВ.В.Сівакова