РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/30841/15 01.02.16 р.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орфей"

до Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для

сім'ї, дітей та молоді

про стягнення 92 140,31 грн.,

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ковтун С.О. за довіреністю № б/н від 12.12.2014 р.;

від відповідача: Бернацька Я.А. за довіреністю № 05 від 04.01.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Орфей" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про стягнення 92 140,31 грн.

Ухвалою суду від 10.12.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.01.2016 р.

05.01.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить застосувати строки спливу позовної давності.

У судове засідання 15.01.2016 р. представник по позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, проте 15.01.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 15.01.2016 р. розгляд справи відкладено на 01.02.2016 р.

25.01.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

27.01.2016 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про долучення документів по справі.

Представник позивача у судовому засіданні подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила.

У судовому засіданні 01.02.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

02.11.2012 р. між Святошинським районним у місті Києві центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (надалі - відповідач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Орфей" (надалі - позивач, Підрядник) укладено Договір підряду № 50 на капітальний ремонт (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору, Замовник доручає, а Підрядник бере на себе виконання робіт по капітальному ремонту актового залу Центра соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за адресою пр.-кт Л.Курбаса 18г (надалі - роботи). Перелік та об'єми робіт зазначені у кошторисній документації, що є невід'ємною частиною.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна вартість робіт становить: 49 999 грн. 00 коп. в тому числі ПДВ 8 333 грн. 17 коп.

За умовами п. 3.1 Договору повний розрахунок за виконані роботи по даному договору здійснюється після підписання Підрядником та Замовником акту виконаних робіт шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника.

Пунктами 3.1., 3.3. Договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до повного виконання своїх зобов'язань. Термін дії договору до 31.12.2012 р.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується Актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2012 р. на суму 49 999,00 грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті виконаних робіт належним чином та у встановлений Договором строк не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 49 999,00 грн.

При цьому, відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись, зокрема, на те, що копія позовної заяви була відправлена позивачем 07.12.2015 р., тобто після спливу трирічного терміну позовної давності, що, в свою чергу є підставою для відмови у позові.

Статтями 256 - 259 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. ст. 260, 261 Цивільного кодексу України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 264 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

З наявної у матеріалах справи копії Акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2015 р., підписаного обома сторонами, вбачається, що сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 49 999,00 грн.

Дослідивши зібрані матеріали, судом встановлено, що підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків являється належним доказом визнання відповідачем заборгованості за договором.

Таким чином, з моменту підписання відповідачем акту звіряння - 31.03.2015 р., строк позовної давності перервався, згідно зі ст. 264 ЦК України, та розпочався заново.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним судом та не спростованим у встановленому законом порядку відповідачем, останній за порушення зобов'язань за Договором має сплатити 37 719,48 грн. інфляційних втрат та 4 421,83 грн. 3 % річних.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 49 999,00 грн. заборгованості, 37 719,48 грн. інфляційних втрат та 4 421,83 грн. 3 % річних обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (03162, м. Київ, просп. Леся Курбаса, 18-Г; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орфей" (03115, м. Київ, вул. Серпова, 11; ) 49 999 (сорок дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 00 коп. заборгованості, 4 421 (чотири тисячі чотириста двадцять одну) грн. 83 коп. 3 % річних, 37 719 (тридцять сім тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 48 коп. інфляційних втрат та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.02.2016 р.

Суддя Н.І. Зеленіна