ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2016 Справа № 905/128/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Сватіковій Д.А.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй, м. Маріуполь

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ, м.Київ

про визнання недійсним кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1- за довіреністю

Суть спору: Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй, м. Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ, м.Київ про визнання недійсним кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013.

Заявлені позовні вимоги позивач мотивує тим, що кредитний договір №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 укладений за допомогою факсимільного відтворення підпису генерального директора ОСОБА_2 без відповідних застережень, що дає підстави вважати його таким, що укладений з порушенням ч. 3 ст. 207 ЦК України, а отже, вказаний правочин суперечить закону та є недійсним.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.01.2016 порушено провадження по справі 905/128/16, судове засідання призначено на 27.01.2016.

27.01.2016 у судове засідання позивач не зявився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалою від 27.01.2016 відклав розгляд справи на 09.02.2016.

09.02.2016 позивач повторно не зявився у судове засідання, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою, і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого позивач отримав ухвалу суду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для чергового відкладення розгляду справи.

Відповідач у судових засіданнях заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідач надав відзив на позовну заяву вих. № 05/05-БТ від 22.01.2016, доповнення до відзиву від 26.01.2016 та від 05.02.2016, в яких відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки твердження позивача про використання факсимільного відтворення підпису на кредитному договорі генерального директора ОСОБА_2 є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності, оскільки генеральний директор ОСОБА_2 особисто підписав кредитний договір в приміщенні банку. Відповідач наполягає, що відповідачем не надано доказів факту виготовлення та використання факсиміле генеральним директором ОСОБА_2

05.02.2016 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про призначення судової експертизи.

Розгляд справи на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України відкладався. Судом, відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України, складені протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Перед початком розгляду справи по суті представника відповідача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив.

24 грудня 2013 року між відповідачем, Публічним акціонерним товариством Комерційний банк СОЮЗ (банк) та позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй (позичальник) був укладений кредитний договір №21/36-КЛТ-13 (кредитний договір), на виконання якого банк в майбутньому надає позичальнику кредит в межах загальної суми 2520000,00 доларів США на основі додаткових договорів на видачу (надання) кредиту (траншів) до цього договору, які є невідємною частиною (надалі додаткові договори). Кредитні зобовязання банку щодо видачі/надання кредитів (траншів) та зобовязання позичальника щодо погашення кредитів, сплати процентів, комісій, а також інші права та зобовязання сторін, передбачені цим договором, виникають з моменту укладання сторонами за взаємною згодою додаткових договорів про видачу кредитів до цього договору, що є його невідємними частинами, в межах ліміту кредитування та суми кредитів, передбачених такими додатковими договорами Заборгованість за кредитами, наданими за цим договором, має бути погашена в строки, вказані у додаткових договорах, але не пізніше 02 жовтня 2014 (п.п. 1.1., 1.2 кредитного договору).

Отже, в кредитному договорі №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 сторонами визначені загальні принципи та порядок проведення кредитування позичальника, ліміт та строк здійснення кредитування та передбачено укладання в межах цього договору конкретних договорів з визначенням умов кожної з операцій.

В преамбулі кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 зазначено, що відповідач, в особі голови правління ОСОБА_3 та позивач, в особі генерального директора ОСОБА_2 уклали кредитний договір. В графі підпис позичальника на кожній сторінці кредитного договору в графі позичальник стоїть підпис та печатка позивача.

Відповідачем до матеріалів справи надані пояснення заступника начальника Донецького регіонального відділення №1 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ ОСОБА_4 від 16.01.2016, в яких зазначено, що підписання кредитного договору №21/36-КЛТ-13 здійснювалось в Донецькому регіональному відділенні №1 відповідача 24.12.2013, зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй кредитний договір підписав особисто генеральний директор ОСОБА_2 у її присутності, орієнтований час підписання з 09:30 до 11:00. У відповідності до посадової інструкції заступника начальника Донецького регіонального відділення №1 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ до завдань заступника начальника відноситься супроводження кредитних операцій (п. 2.1.7).

До кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 з 24.12.2013 по 26.12.2014 було укладено 10 додаткових угод.

Судом встановлено, що умовами кредитного договору, а також договорами про внесення змін до нього не передбачена можливість підписання спірного договору або договорів про внесення змін до нього за допомогою факсимільного відтворення підписів повноважних представників сторін.

Факт видачі кредиту, отримання його позивачем, часткової сплати позивачем нарахованих відсотків, а також наявності заборгованості позивача перед відповідачем підтверджується банківськими виписками, наявними в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявне рішення від 11.01.2016 справа № 185/3629/15-ц, провадження № 2/185/567/16 Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області, відповідно до якого позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Союз» до особи 1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком «Бетон-Строй» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з особи 1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альтком «Бетон-Строй» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Союз» заборгованість за кредитним договором № 21/36-КЛТ-13 від 24 грудня 2013 року у розмірі 2 668 547 (два мільйони шістсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот сорок сім) доларів США 94 центи, яка складається з 2 520 000 (два мільйони п'ятсот двадцять тисяч) доларів США сума неповернутого кредиту, 148 547 (сто сорок вісім тисяч п'ятсот сорок сім) доларів США 94 центи сума нарахованих процентів за користування кредитом за період з 01 березня 2014 року по 25 грудня 2014 року.

Позивач вважає кредитний договір таким, що укладений з порушенням вимог ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України, оскільки був підписаний не особисто генеральним директором ОСОБА_2, який обіймав посаду генерального директора підприємства позивача, а за допомогою факсимільного відтворення його підпису, що не передбачено умовами кредитного договору, у зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, просив визнати недійсним кредитний договір №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги неправомірними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

За приписами ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобовязань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обовязки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно з пунктами 2, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законами, іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Господарським судом встановлено, що на кожній сторінці кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 міститься підпис представника позичальника, що скріплений печаткою позивача. Судом у судовому засіданні 09.02.2016 оглянутий оригінал кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013, наданий відповідачем та встановлено, що підписи представника позичальника на сторінках кредитного договору мають індивідуальні ознаки та не є абсолютно однаковими за розміром та відтворенням (означене відображено в протоколі судового засідання від 09.02.2016), що виключає можливість використання факсиміле. Позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів факту виготовлення та використання факсиміле генеральним директором ОСОБА_2 (накази, договори на виготовлення факсимільного кліше, тощо), позивач не посилався на незаконне використання печатки, звернення до правоохоронних органів із заявою про викрадення або підроблення печатки товариства тощо. Позивачем не надано жодних доказів того, що підпис на спірному договорі від імені генерального директора позивача вчинений за допомогою факсиміле, а також доказів, що таке відтворення підпису генерального директора позивача вчинене всупереч його волі, як-то звернення позивача до правоохоронних органів з заявами про неправомірне використання факсиміле, порушення кримінальної справи з цього приводу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем після укладення спірного договору неодноразово вчинялися дії, що свідчать про прийняття кредитного договору до виконання. Зокрема, позивачем на виконання спірного договору був прийнятий кредит, сплачувалися відсотки за користування ним, підписувались додатки до кредитного договору, на адресу банку направлялись листи про зміну терміну сплати відсотків.

Крім того, судом до уваги приймаються пояснення заступника начальника Донецького регіонального відділення №1 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ ОСОБА_4 від 16.01.2016, в яких зазначено, що підписання кредитного договору №21/36-КЛТ-13 здійснювалось в Донецькому регіональному відділенні №1 відповідача 24.12.2013, зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй кредитний договір підписав особисто генеральний директор ОСОБА_2

У відповідності до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй, затвердженого протоколом загальних зборів учасників від 20.04.2010, зареєстрованого державним реєстратором Виконавчого комітету Донецької міської ради Донецької області № 8003947 від 21.04.2010 до повноважень виконавчого органу (генерального директора) відноситься вчинення правочинів від імені товариства. Відповідно до ОСОБА_2 з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 23.12.2013 особою, що уповноважена представляти позивача у правовідносинах з третіми особами є ОСОБА_2 без обмежень щодо представництва.

Статтями 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України встановлений принцип господарського судочинства, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відтак, доводи позивача спростовуються, за заявленою вимогою та її правовими підставами позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання правочинів недійсними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про визнання недійсним кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013 безпідставна, необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання позивача, що надійшло до господарського суду 05.02.2016 про призначення судової технічної та почеркознавчої експертизи документів господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

За змістом п.5 Постанови №4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз» судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч.2 п.2 Постанови № 4 від 23.03.2012 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Проте, наразі в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору. Судом самостійно встановлено всі обставини, які є необхідними для правильного вирішення спору.

При цьому, задоволення клопотання позивача про призначення по розглядуваній справі експертизи фактично може призвести до затягування строків вирішення спору, а отже, і може спричинити порушення інтересів сторін.

Крім того, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Таким чином, враховуючи наведене вище, за висновками суду, відсутні достатні підстави для призначення судової експертизи по справі, а дослідження всіх обставин даного спору не потребує таких спеціальних знань, які відсутні у суду, отже, клопотання позивача є необґрунтованим та таким, що може бути направлене на затягування строків вирішення справи. З наведених підстав останнє залишене судом без задоволення.

Судові витрати у відповідності із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 47, 49, 77, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬТКОМ Бетон-строй, м. Маріуполь до відповідача, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк СОЮЗ, м.Київ про визнання недійсним кредитного договору №21/36-КЛТ-13 від 24.12.2013.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

В судовому засіданні 09.02.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 15.02.2016.

Суддя Г.Є. Курило

Повне рішення складено та підписано 15.02.2016.