номер провадження справи 4/163/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016 Справа № 908/6073/15

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А)

про стягнення 16916,90 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

14.12.2015р. до господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група, м. Київ з позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, м. Запоріжжя про стягнення 16916,90 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 14.12.2015р. справу № 908/6073/15 призначено до розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.12.2015р. порушено провадження у справі № 908/6073/15, справі присвоєно номер провадження 4/163/15, судове засідання призначено на 25.01.2016р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті. Ухвалою суду від 25.01.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався до 08.02.2016р.

В судовому засіданні 08.02.2016 р. справу розглянуто, прийнято та оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення.

За інициативою суду розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Позивач в судове засідання 08.02.2016р. не зявився, заявою вх. від 01.02.2016 р. №09-06/488 (вих. Від 29.01.2-16р.№3185/2031 УСГ) просив розглянути справу без участі його представника. Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1001-12-00031 від 31.05.2012 р. у звязку з настанням страхового випадку - ДТП - виплачено страхове відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 48210, 93 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (винуватця ДТП) застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА» за полісом обовязкового страхування ЦПВВНТЗ № АВ/4467000. Таким чином, відповідно до положень чинного законодавства позивачем отримано право вимагати від відповідача відшкодування в порядку регресу понесених збитків в межах ліміту за полісом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПрАТ «СК «Українська страхова група» посилається на ст. ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», п. 1 ст. 22, п. 5 ст. 36, п. 4 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1, 4-2, 15, ч. 1 ст. 43 ГПК України.

Розглянувши в судовому засіданні 08.02.2016 р. заяву позивача про розгляд справи за відсутності його представника, суд вважає за можливе її задовольнити.

Відповідач в судове засідання 08.02.2016р. також не з'явився, 08.02.2016р. на електрону адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відповідача.

Відповідач у відзиві № 30-17/з від 15.01.2016 р. на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.01.2016р. зазначає, що дійсно, 23.03.2013 р. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, скоїв ДТП, внаслідок якого сталося зіткнення з автомобілем «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Винуватцем ДТП було визнано ОСОБА_2 (постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.05.2013 р.), що керував транспортним засобом, цивільно-правова відповідальність якого було застраховано в ПрАТ «УАСК «АСКА» за полісом ЦПВВНТЗ № АВ/4467000. Відповідача було повідомлено про зазначене, ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати позивачу 30784, 03 грн. страхового відшкодування (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових), яка на момент розгляду справи сплачена.

Розглянувши заяву відповідача про розгляд справи за відсутності його представника, суд вважає за можливе її задовольнити.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

23.03.2013 р. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. Вказаний факт підтверджується довідкою від 23.03.2013 р. та постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.05.2013 р. по справі № 646/4146/13-п(3/646/1094/12013).

Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і, з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

В статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Автомобіль «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахований позивачем згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1001-12-00031 від 31.05.2012 р.

Згідно пункту 13.9.1 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1001-12-00031 від 31.05.2012 р. страхове відшкодування (страхова виплата) може бути сплачене, зокрема, шляхом оплати рахунків ремонтних підприємств (СТО) за відновлювальний ремонт ТЗ та рахунків підприємств на купівлю деталей, вузлів, агрегатів, що підлягають заміні.

Позивачем на підставі Рахунку на оплату № вс-0000671 від 01.04.2013 року складеного та наданого станцією технічного обслуговування Товариством з обмеженою відповідальністю «Мотор-Олві», акту виконаних робіт № М-00015707 від 30.04.2013 року, акту виконаних робіт № М-00016014 від 24.05.2013 року, розрахункової квитанції №ЛЛКД 019977 та акту виконаних робіт від 26.03.2013 року, було складено страховий акт № ЦРКА-1182 від 09.04.2015 року та розрахунок суми страхового відшкодування що належить до виплати страхувальнику.

Позивач на підставі вищевказаних документів здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 48 210 грн. 93 коп., шляхом сплати вартості відновлюваного ремонту станції СТО (ТОВ «Мотор-Олві»), що підтверджується наявною у справі належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 6233 від 12.04.2013 року.

В даному платіжному дорученні в графі призначення платежу зазначено: страх. відшкод. 28-1001-12-00031 в31.05.12 стр. акт ЦРКА-1182 в 09.04.13 ОСОБА_3 ІПН рах/вс-000671 від 01.04.2013р. Без ПДВ, отримувач ТОВ «Мотор-Олві».

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4467000 застрахована на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди в ПрАТ «УАСК «АСКА», що не заперечується відповідачем.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.05.2013 р. по справі № 646/4146/13-п(3/646/1094/12013) учасника спірного ДТП ОСОБА_2 (водія автомобіля «Daewoo Matiz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Наявні у справі матеріали також свідчать про те, що заявою №11/7154 від 21.10.2013 р. позивач звернувся до ПрАТ «УАСК «АСКА» з вимогою виконати зобов'язання з виплати страхового відшкодування шляхом сплати 48 210 грн. 93 коп.

Відповідачем вказана заява була отримана 29.10.2013 р., про що свідчить відмітка уповноваженої особи ПрАТ «УАСК «АСКА» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, та залишена відповідачем без відповіді.

24.06.2014р. відповідач сплатив на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 12 784 грн. 03 коп. (платіжне доручення №7053).

25.06.2014р. відповідач сплатив на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 18 000 грн. 00 коп. (платіжне доручення №7099).

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з ПрАТ «УАСК «АСКА» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група», як відшкодування шкоди в порядку регресу, суми в розмірі 16916,90 грн. (залишку суми страхового відшкодування оплаченого позивачем).

Згідно статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Обовязковість звернення позивача до страховика, в якого застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання суми виплаченого страхового відшкодування чинним законодавством не передбачена. Натомість перехід до позивача права вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки узгоджується із вищевказаними нормами.

Отже, в даному випадку позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплатити матеріальне відшкодування.

В звязку з відсутністю регресної виплати зі сторони відповідача позивач у даній справі реалізував свої право вимоги про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування шляхом подання даного позову до господарського суду, оскільки у відповідності з приписами статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до позивача у даній справі перейшло право до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У частині 1 статті 1188 Цивільного кодексу України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 Цивільного кодексу України).

Отже, підставою для звернення страховика з регресною вимогою є саме виконання ним обов'язку з відшкодування шкоди за іншу особу.

З урахуванням приписів статей 993, 1191 Цивільного кодексу України слід зазначити, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Тобто визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Із положень вказаної норми вбачається, що під оціненою шкодою в ньому розуміється також і шкода, щодо якої страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування без проведення оцінки та без експертизи пошкодженого майна.

В даному випадку дії страховика (позивача) щодо перерахування страхового відшкодування безпосередньо особі (авторизованому сервісному центру), яка здійснила ремонт пошкодженого транспортного засобу, переконливо свідчать про досягнення відповідної згоди між сторонами Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1001-12-00031 від 31.05.2012 р.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Як визначено в абзаці 1 пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є саме відповідач.

Верховним Судом України у листі від 19.07.2011 «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, наявність страхового акта № ЦРКА-1182 від 09.04.2015 року, акту виконаних робіт № М-00015707 від 30.04.2013 року, акту виконаних робіт № М-00016014 від 24.05.2013 року, розрахункової квитанції №ЛЛКД 019977 та акту виконаних робіт від 26.03.2013 року та рахунку на оплату № вс-0000671 від 01.04.2013 року складеного та наданого станцією технічного обслуговування Товариством з обмеженою відповідальністю «Мотор-Олві», яке надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування в сумі 16916,90 грн. (48 210, 93грн. -12 784,03 грн. - 18 000, 00 грн. 510, 00 грн. (франшиза)), які виникли внаслідок ДТП.

Таким чином, суд вважає надані позивачем документальні докази належними та допустимими, які в даному випадку підтверджують розмір шкоди в розмірі 16916,90 грн., що підлягає відшкодуванню в порядку регресу. При цьому, докази перерахування суми страхового відшкодування у вказаній сумі відповідачем позивачу у справі відсутні.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Здійснена позивачем виплата страхового відшкодування в спірній сумі (без врахування зносу) на користь страхувальника не суперечить приписам статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовам Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1001-12-00031 від 31.05.2012 р.

З огляду на настання в даному випадку страхового випадку, суд визнає безпідставними твердження відповідача про необхідність врахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу при розрахунку розміру страхового відшкодування.

Крім того, згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного тайна України від 24.11.2003 №142/5/2092, фізичний знос КТЗ (його складників) - це утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

У пункті 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ) зазначено, що значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

В розумінні зазначеної Методики автомобілі марки «Toyota Camry» підпадають під визначення «інших легкових КТЗ», а отже значення коефіцієнта фізичного зносу даної марки автомобіля приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років.

Як вбачається з матеріалів справи, із застрахованим позивачем автомобілем «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, ДТП сталася у 2013 році, тобто його строк експлуатації на момент скоєння ДТП не перевищував 7 років, а тому коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу дорівнює нулю.

Наведеним спростовується помилкове твердження відповідача про не врахування фізичного зносу пошкодженого у ДТП автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при розрахунку суми страхового відшкодування.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав усі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група, м. Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, м. Запоріжжя про стягнення з останнього, як відшкодування шкоди в порядку регресу, суми в розмірі 16916,90 грн. документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у доведені спору до суду, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 22, 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група, м. Київ до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА, м. Запоріжжя задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська акціонерна страхова компанія АСКА (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А, ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група (03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, ), як відшкодування шкоди в порядку регресу, суму в розмірі 16916 (шістнадцять тисяч дев'ятсот шістнадцять) грн. 90 коп. та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 12 лютого 2016 р.

Суддя Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.