ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 р. Справа № 909/1372/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шкіндер П. А., секретар судового засідання Максимів Н.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Виробниче-комерційного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій", вул. Дерев'янка, 6,м. Умань, Уманський район, Черкаська область, 20300

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" вул. Максимовича, 8, м. Івано-Франківськ, 76007

про стягнення 156 750грн. заборгованості по Договору поставки товару № 071014 від 07.10.2014року

за участю:

від позивача: Зрайченко О.В. ( довіреність №1 від 14.12.15)-представник;

від відповідача: представники не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

Виробниче- комерційне підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" про стягнення 156 750грн. заборгованості по Договору поставки товару № 071014 від 07.10.2014року. Ухвалою суду від 18.12.15р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. 14.01.2016року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 14 січня 2016 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Присутній представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив. Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

07 жовтня 2014року між ТзОВ "Компания Рона" та Виробничо-комерційним підприємством у формі ТзОВ "Обрій" було укладено договір поставки товару № 071014.

Згідно п.1.1 Договору постачальник зобов'язується поставити покупцю полімерну сировину (товар), асортимент, найменування, кількість та ціна якого погоджується сторонами у виставлених додатках до даного договору.

На виконання умов договору та виставленого рахунку № 1433 від 31.07.2015року позивачем було перераховано кошти в сумі 156750грн. згідно платіжного доручення № 6380 від 31.07.2015року на поліпропілен Sabic 500Р.

В порушення вимог договору ( п.1.1) відповідач не поставив позивачу товар..

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про виконання зобов'язання або повернення коштів, а саме лист за вих. №68 від 09.09.2015року, лист №79 від 12.10.2015року. Відповідач направив позивачу гарантійний лист № 10-12-15-3 від 12.10.2015року про підтвердження отримання оплати та гарантування поставки товару по ринковій ціні або повернення перерахованих коштів в період 26.10.2015року по 30.10.2015року в повному обсязі.

Станом на 25.11.2015року відповідач не поставив позивачу поліпропілен Sabic 500Р у кількості 4125т., а також не повернув грошові кошти в сумі 156750,00грн.

Строки та терміни виконання зобов'язань у договорі не визначені, отже, 25.11.2015року позивачем було направлено відповідачу вимогу на суму 156750,00грн., згідно якої позивач вимагав від відповідача повернути кошти, які були сплачені за виставленим рахунком № 1433 від 31.07.2015року ( вимога була отримана 30.11.2015року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення).

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини за договором поставки.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням положень вказаних норм законодавства, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обов'язку повернути позивачу коштів, які відповідач отримав згідно платіжного доручення № 6380 від 31.07.2015року. Доказів поставки товару, передбаченого договором, відповідач документально не довів.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи приписи ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 599, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.173, 193, Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 49, ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Виробниче-комерційного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій", вул. Дерев'янка, 6,м. Умань, Уманський район, Черкаська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" вул. Максимовича, 8, м. Івано-Франківськ про стягнення 156 750грн. заборгованості по Договору поставки товару № 071014 від 07.10.2014року - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" вул. Максимовича, 8, м. Івано-Франківськ ( ) ) на користь Виробниче-комерційного підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій", вул. Дерев'янка, 6,м. Умань, Уманський район, Черкаська область ( ) - 156750,00грн. ( сто п"ятдесят шість тисяч сімсот п"ятдесят грн. 00коп.) заборгованості та судовий збір в розмірі 2351,25грн. ( дві тисячі п"ятдесят одна грн.25коп.) Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.02.16

СУДДЯ ШІКІНДЕР П.А.