ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" лютого 2016 р.Справа № 916/3235/15

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача-1: не зявився;

Від відповідача-2: не зявився;

Від третьої особи: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНК ТРАНС" до відповідачів ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідач-1), Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КИЇВ РЕ" (відповідач-2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про стягнення 339 734,82грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 03.08.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАНК ТРАНС" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом, в якому просить стягнути 339 734,82 гривень з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 та Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КИЇВ РЕ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.08.2015 року (суддя Панченко О.Л.) було порушено провадження у справі № 916/3235/15 з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

26.08.2015р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.10.2015р., приймаючи до уваги перебування судді Панченко О.Л. на лікарняному з 01.10.2015р., призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/3235/15, за результами якого дану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Гуляк Г.І.

Ухвалою суду від 05.10.2015р. справу №916/3235/15 було прийнято до провадження суддею Гуляк Г.І.

Розпорядженням керівника апарату суду від 02.12.2015р. №1884, приймаючи до уваги перебування судді Гуляк Г.І. на лікарняному з 27.11.2015р., призначено повторний автоматичний розподіл справи №916/3235/15, за результатами якого, дану справу розподілено судді господарського суду Одеської області Зайцеву Ю.О.

Ухвалою суду від 04.12.2015р. справу №916/3235/15 було прийнято до провадження суддею Зайцевим Ю.О. та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

23.12.2015р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

04.02.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

28 грудня 2014 року о 4 год. 30 хв. ранку на автодорозі Кіровоград-Знам янка, 373 км + 900 м (біля с.Якушинці Вінницької області) сталося ДТП за участю автомобіля, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Танк Транс», марки МАN, р.н. НОМЕР_1, причеп р.н. WPIUW86, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля, який належить ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_2, марки МАN, р.н. НОМЕР_2, причеп р.н. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3

В результаті вищезазначеного ДТП автомобіль Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» марки МАN, р.н. НОМЕР_1 зазнав технічних пошкоджень.

На момент вищезазначеного ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_4, що належить ФОП ОСОБА_2 була застрахованою за полісом №АІ/1353911 від 20.06.2014 року ОСЦПВВНТЗ в ТДВ «СК «Київ-Ре».

12 лютого 2015 року Городоцьким районним судом Львівської області адміністративну справу відносно ОСОБА_4 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме - наявності його вини. Постанова набрала законної сили 23.02.2015 року.

Згідно наявного в матеріалах справи звіту незалежної експертизи про оцінку автомобіля №203/15 вартість ремонту автомобіля марки MAN 18.440 держномер ВС 390 СТ була оцінена у 590 014,74 грн. Проте, враховуючи економічну доцільність та те що, вартість відновлюваного ремонту є рівною ринковій вартості автомобіля, вартість завданого матеріального збитку автомобілю MAN 18.440 держномер ВС 390 СТ становить 501 877,14грн.

Із наведених підстав позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 290 734,82 грн. завданих збитків та стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» 49 000,00 грн. страхового відшкодування.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, дійшов до такого висновку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За змістом ст. 355 Господарського кодексу України, об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про страхування, від 07.03.1996р. N 85/96-ВР, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про страхування страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України.

У відповідності до ст. 16 Закону України „Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору, що цілком кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України.

В своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 290 734,82 грн. завданих збитків та стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Київ-Ре» 49 000,00 грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування свої позовних вимог, позивач посилається на ті обставини, що 28 грудня 2014 року о 4 год. 30 хв. ранку на автодорозі Кіровоград-Знамянка, 373 км + 900 м (біля с.Якушинці Вінницької області) сталося ДТП за участю автомобіля, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Танк Транс», марки МАN, р.н. НОМЕР_1, причеп р.н. WPIUW86, під керуванням водія ОСОБА_4, та автомобіля, який належить ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_2, марки МАN, р.н. НОМЕР_2, причеп р.н. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 В результаті вищезазначеного ДТП автомобіль Товариства з обмеженою відповідальністю «Танк Транс» марки МАN, р.н. НОМЕР_1 зазнав технічних пошкоджень, вартість яких визначено звітом незалежної експертизи про оцінку автомобіля №203/15 у сумі 590 014,74 грн. Проте, враховуючи економічну доцільність та те що, вартість відновлюваного ремонту є рівною ринковій вартості автомобіля, вартість завданого матеріального збитку автомобілю MAN 18.440 держномер ВС 390 СТ становить 501 877,14 грн.

Керуючись вищезазначеним, та ст.ст. 1166, 1172, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з власника автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 290 734,82 грн. - завданих збитків.

Крім того, на момент вищезазначеного ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_4, що належить ФОП ОСОБА_2 була застрахованою за полісом №АІ/1353911 від 20.06.2014 року ОСЦПВВНТЗ в ТДВ «СК «Київ-Ре», таким чином, позивач, керуючись нормами законодавства у сфері страхування, просить суд стягнути з ТДВ «СК «Київ-Ре» 49 000,00 грн. страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004р. № 1961-IV визначено, що страхувальниками є юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Згідно із ст. 2 зазначеного Закону визначено, що страховиками визнаються фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю, згідно з Законом України "Про господарські товариства", з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

У відповідності до ч.2 ст. 8 Закону України „Про страхування страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню, відносяться: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого виду господарської санкції, як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків, їх наявності та розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла збитки. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Крім того, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювана та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Умовою відповідальності за правопорушення є вина заподіювана збитків, тобто винною дією є невиконання, відмова від виконання або неналежне виконання зобов'язань.

В матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія постанови Городоцькього районного суду Львівської області від 12.02.2015р. відповідно до якої, було закрито адміністративну справу на ОСОБА_4 за ознаками ст. 124 КУпАП.

Однак, будь яких, доказів, які б підтверджували вину водія ОСОБА_3С, який керував автомобілем НОМЕР_6, що належить ОСОБА_1 особі-підприємцю ОСОБА_2 у вчиненні вищезазначеного ДТП суду надано не було.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на ч.2 ст.1166 ЦК України, як на норму, яка звільняє позивача від обовязку доказування вини відповідача, оскільки такі посилання є хибними з огляду на приписи чинного законодавства, зокрема, відповідно до ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

Крім того, оскільки доказів вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного ДТП та доказів настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу за полісом №АІ/1353911 надано не було, а тому, підстав для виплати страховою компанією страхового відшкодування немає.

За приписами п.1 ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З вищезазначеної норми вбачається, що у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Таким чином враховуючи вищезазначені обставини, докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у звязку із їх недоведеністю.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАНК ТРАНС" до відповідачів ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідач-1), Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КИЇВ РЕ" (відповідач-2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про стягнення 339 734,82грн. - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 09 лютого 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев