ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 лютого 2016 року Справа № 909/857/15
Вищий господарський суд України в складі колегії

суддів:Чернова Є.В. - головуючого, Корнілової Ж.О., Овечкіна В.Е
розглянув касаційну скаргуВиконавчого комітету Івано-Франківської міської ради
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.12.2015р.
у справі№909/857/15 господарського суду Івано-Франківської області
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
доВиконавчого комітету Івано-Франківської міської ради
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1.Фонд комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська 2.Івано-Франківська міська рада
провизнання права користування приміщеннями та визнання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-3545 від 28.05.2012 продовженим та діючим до 30.03.2018

В С Т А Н О В И В:

Касаційна скарга від 05.01.2016 №1/12-17/в (вх. ВГСУ №2120/2016 від 12.02.2016), що надіслана до апеляційного господарського суду 05.01.2016, не відповідає вимогам процесуального закону та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до приписів частин 4 ст. 111 ГПК України, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції від 01.09.2015р.) при поданні до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за змістом пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", розмір судового збору у випадку подання касаційних скарг у справах, в яких судовий збір за подання позову було сплачено до 01.09.2015р., розраховується виходячи з суми судового збору, підлягаючого до сплати при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи №909/857/15, позов містить дві вимоги немайнового характеру, а саме: визнання права користування приміщеннями та визнання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-3545 від 28.05.2012 продовженим та діючим до 30.03.2018.

Відповідно до п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р., якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

На момент звернення з позовною заявою, (тобто станом на липень 2015р.) за вимогами п.п.1, 2, 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір", ставки судового збору встановлювалися у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015р. розмір мінімальної заробітної плати становив 1218грн.

Враховуючи наведене, скаржник під час звернення зі скаргою 05.01.2016р. повинен був сплатити судовий збір у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а саме: (1218грн.+1218грн.) х120%=2923,20грн.

Натомість, до касаційної скарги додано докази про сплату судового збору в сумі 1461грн.60коп. (платіжне доручення №1455 від 24.12.15), що не відповідає наведеним нормам законодавства.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, частиною 4 статті 111 ГПК України встановлено форму та зміст касаційної скарги, до касаційної скарги додаються, зокрема, докази надіслання її копії іншій стороні у справі.

Відповідно до статті 1111 ГПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи № 909/857/15, учасником судового процесу поряд зі сторонами (позивачем та відповідачами) є треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська та Івано-Франківська міська рада.

Статтею 27 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін.

Проте, до касаційної скарги не додано доказів надіслання її копії Івано-Франківській міській раді.

Згідно пункту 3 статті 111-3 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Відповідно до частини третьої ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення зазначеної обставини скаржник має право повторно подати скаргу в загальному порядку.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 44, 86, 107, 108, п.п. 3, 4 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.12.2015р. у справі №909/857/15 господарського суду Івано-Франківської області не приймати до розгляду і повернути.

Головуючий, суддя Є. Чернов

судді Ж.Корнілова

В.Овечкін