ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа № 921/835/15-г/8

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Кузь В.Л.

судді Галушко Н.А.

ОСОБА_1

При секретарі судового засідання Петрик К.О.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України № 14/2-1053 від 13.11.2015р.

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.11.2015р.

у справі № 921/835/15-г/8

за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", м. Тернопіль

про cтягнення сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань в загальному розмірі 4 969 198 грн. 67 коп.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_3 - представник (довіреність № 14-167 від 11.06.14);

від відповідача ОСОБА_4 - представник (довіреність № 5 від 20.01.16);

Автоматизованою системою документообігу суду справу № 921/835/15-г/8 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Кузь В.Л., судді Галушко Н.А. та Данко Л.С.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 27.11.15 подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд апеляційної скарги призначено на 16.12.15.

У звязку з перебуванням судді Данко Л.С. у відпустці внесено зміни в склад судової колегії по справі № 921/835/15-г/8, сформувавши її у наступному складі: головуючий суддя Кузь В.Л. судді Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 02.11.15 у справі № 921/835/15-г/8 (суддя Гирила І.М.) відмовлено в задоволенні позову ПАТ "НАК"Нафтогаз України" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" про cтягнення суми пені, 3% річних та інфляційних нарахувань в загальному розмірі 4 969 198 грн. 67 коп.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.11.15 у справі № 921/835/15-г/8 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Скаржник зазначає про те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було застосовано положення ст. 631 ЦК України, яка визначає умови, за яких сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, а тому висновок суду першої інстанції про поширення дії додаткової угоди на відносини, що склалися між сторонами до укладення договору купівлі-продажу газу є безпідставним.

Крім того, скаржник вказує, що судом не було враховано наступне:

- додаткова угода № 12 до договору купівлі-продажу набула чинності з дати її підписання та може застосовуватися до відносин сторін, які виникли тільки після її укладення, тобто зворотної сили не має;

- у випадках, коли сторони мали намір розповсюдити дію якоїсь угоди на відносини, що склалися до її укладення, про це було б зазначено у відповідних пунктах таких додаткових угод;

- положення п. 4 додаткової угоди стосується нової редакції ст. 11 договору, а не додаткової угоди.

Відповідач подав на розгляд суду відзив на апеляційну скаргу та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких просить суд залишити рішення Господарського Тернопільської області від 02.11.15 у справі № 921/835/15-г/8 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав правомірності та обґрунтованості рішення суду.

У судовому засіданні від 16.12.15 за згодою представників сторін було оголошено перерву до 27.01.16.

У судовому засіданні від 27.01.16 за згодою представників сторін було оголошено перерву до 03.02.16.

Згідно з ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 03.02.16. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу та доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав скасування чи зміни рішення Господарського Тернопільської області від 02.11.15 у справі № 921/835/15-г/8, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 04.01.13 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець/позивач) та ПАТ "Тернопільгаз" (Покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу №03/2013-ВТВ, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ (надалі газ), а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах цього договору (п.1.1 р.1 договору).

Відповідно до п.1.2 р.1 договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат покупця.

Відповідно до п. 2.1 р. 2 договору, продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 р. по 31 грудня 2013 р. газ обсягом до 36 549,055 тис. куб. м. Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку (пп. 2.1.1 п. 2.1 р. 2 договору).

Пунктами 3.3, 3.4 р. 3 договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. ОСОБА_5 є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 6.1 р. 6 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 договору. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання-передачі.

Згідно з п. 6.2 р. 6 договору, оплата за газ здійснюється з поточного рахунка покупця на поточний рахунок Продавця та зараховується як оплата за газ та транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Пунктом 11.1 р.11 договору встановлено, що останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 р. і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Пунктом 10.3 р. 10 договору визначено, що усі зміни і доповнення до цього договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін.

З метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов, до даного договору було укладено низку додаткових угод, якими врегульовано обсяг природного газу для покриття потреб ПАТ "Тернопільгаз" у природному газі для потреб ВТВ, його вартість та порядок проведення розрахунків між сторонами.

Як встановлено місцевим господарським судом, на виконання умов договору та додаткових угод до нього, позивач протягом січня 2013 року - березня 2015 року передав, а відповідач прийняв природний газ в обсязі 38 615,758 тис. куб. м на загальну суму 201 529 880,22 грн., в т. ч. за період з січня 2013 року по листопад 2014 року (включно) природний газ в обсязі 30 062,897 тис. куб. м на загальну суму 135 157 192 грн. 95 коп.

Факт передачі позивачем та прийняття відповідачем за період з січня 2013 року по березень 2015 року природного газу на загальну суму 201 529 880 грн. 22 коп. підтверджено наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів приймання-передачі природного газу: від 31.01.2013 р. на суму 13 185 469,51 грн.; від 28.02.2013 р. на суму 11 474 889,84 грн.; від 31.03.2013 р. на суму 8 992 986,83 грн.; від 30.04.2013 р. на суму 4 079 207,68 грн.; від 31.05.2013 р. на суму 3 044 302,12 грн.; від 30.06.2013 р. на суму 2 753 771,94 грн.; від 31.07.2013 р. на суму 2 725 004,88 грн.; від 31.08.2013 р. на суму 2 982 885,41 грн.; від 30.09.2013 р. на суму 3 182 856,40 грн.; від 31.10.2013 р. на суму 3 906 923,52 грн.; від 30.11.2013 р. на суму 6 051 619,93 грн.; від 31.12.2013 р. на суму 12 595 856,29 грн.; від 31.01.2014 р. на суму 12 063 153,69 грн.; від 28.02.2014 р. на суму 7 923 417,66 грн.; від 30.04.2014 р. на суму 5 839 493,90 грн.; від 30.04.2014 р на суму 2 997 282,76 грн.; від 31.05.2014 р. на суму 2 742 407,36 грн.; від 30.06.2014 р. на суму 2 603 058,25 грн.; від 31.07.2014 р. на суму 2 780 881,95 грн.; від 31.08.2014 р. на суму 2 903 844,78 грн.; від 30.09.2014 р. на суму 3 020 470,28 грн.; від 31.10.2014 р. на суму 7 337 700,61 грн.; від 30.11.2014 р. на суму 9 969 707,36 грн.; від 31.12.2014 р. на суму 21 436 124,60 грн.; від 31.01.2015 р. на суму 16 045 232,09 грн.; від 28.02.2015 р. на суму 14 761 880,26 грн. та від 31.03.2015 р. на суму 14 129 450,32 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками цих юридичних осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог про стягнення з відповідача 1 857 630,05 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з лютого 2013 року по березень 2015 року, 410 989,01 грн. трьох процентів річних, нарахованих за період з 20.02.13 по 27.02.15, 2 700 579,61 грн. пені, нарахованих за період з 20.02.13 по 27.02.15, позивач зазначає, що ПАТ "Тернопільгаз" проводило розрахунки за поставлений протягом січня 2013 року - листопада 2014 року в порушення строків, передбачених п. 6.1. договору № 03/2013-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.13.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд, дійшов висновку, що остаточний розрахунок за фактично використаний природній газ повинен здійснюватись покупцем не пізніше 20.01.16, оскільки договір поставки газу діє до 31.12.15, тому відповідач по справі не прострочив виконання грошового зобов'язання, а отже не може наступити відповідальність за неналежне виконання договору.

Судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову, з огляд у на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, з метою узгодження вартості природного газу, обсягів переданого газу та інших умов до договору було укладено низку додаткових угод, якими врегульовано обсяг природного газу для покриття потреб ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" у природному газі та порядок проведення розрахунків між сторонами.

Відповідно до додаткової угоди № 12 від 22.12.14 продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013-2015 роках природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору. Цією ж додатковою угодою узгоджено обсяги природного газу. Так, відповідно до п. 2 додаткової угоди № 12 від 22.12.14 продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 по 31 грудня 2015 газ в обсязі до 77 158,401 тис. куб. м, в тому числі: у 2013 році 17 498,100 (тис.куб.м) - у 2014 році - до 18 255,000 (тис. куб. м)-у 2015 році - до 41 405,301(тис. куб. м).

Вказаною додатковою угодою також змінено порядок розрахунків.

Пункт 6.1 статті 6: "Порядок та умови проведення розрахунків її викладено у редакції, відповідно до якої "Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем після отримання повних розрахунків за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, відповідно до договорів на розподіл природного газу, укладеними між продавцем та покупцем. У разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки природного газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання-передачі до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. У будь-якому випадку остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу".

Додаткова угода № 12 від 22.12.14 в силу презумпції правомірності правочину є чинною. Доказів протилежного сторонами не подано.

За таких обставин, остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу. Тільки у випадку проведення повної оплати НАК "Нафтогаз України" (як замовника послуг по договорах на розподіл природного газу виконавцю - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз") за послуги з транспортування природного газу в попередньому місяці - виключно до 20 числа місяця, наступного за місяцем поставки, відповідач проводить розрахунок за використаний природний газ по договору купівлі - продажу природного газу для ВТВ та нормованих втрат до 20 числа місяця наступного за місяцем поставки. Остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за цим договором здійснюється Покупцем не пізніше 20 числа місяця наступного за місяцем закінчення строку дії Договору в частині поставки.

Сторони підтвердили, що позивач за послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами не розрахувався, а тому відповідач повинен здійснити оплату за природний газ не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу.

Разом з тим, додатковою угодою № 12 викладено статтю 11 "Строк дії Договору" у наступній редакції: "Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 1 січня 2013 року, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення".

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобовязання змінюються або припиняються з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Тобто, уклавши додаткову угоду № 12 до договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.13 № 03/2013-ВТВ сторони змінили порядок розрахунків та строк дії договору, зокрема, передбачивши, що тільки у випадку, якщо до 20 числа місяця наступного за місцем поставки газу за цим договором продавець повністю розрахувався за послуги транспортування природного газу газорозподільними мережами, наданими продавцю в попередньому місяці, остаточний розрахунок за використаний природний газ здійснюється покупцем на підставі акту приймання передачі до 20 числа наступного за місцем поставки газу.

Як зазначалося вище, договір (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 22.12.14) набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині розрахунків за газ - до повного їх здійснення.

Таким чином, датою остаточного розрахунку за фактично використаний відповідачем газ є не пізніше 20.01.2016 року, оскільки договір поставки газу діє до 31.12.2015 року.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу природного газу діє до 31.12.2015 року, остаточний розрахунок за фактично використаний природний газ за договором повинен бути здійснений покупцем не пізніше 20.01.16, а тому не має підстав вважати, що момент остаточного розрахунку за договором настав та до відповідача можливо застосувати правові наслідки порушення зобовязання у формі сплати пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, що є предметом даного спору.

Враховуючи той факт що відповідач по справі не прострочив виконання грошового зобов'язання, відповідач повністю розрахувався за поставлений природний газ з січня 2013 р. по листопад 2014 р., а отже не може наступити відповідальність за неналежне виконання договору, позивачем безпідставно заявлена вимога щодо стягнення 1 857 630,05 грн. інфляційних втрат, 410 989,01 грн. трьох процентів річних та 2 700 579,61 грн. пені.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як зазначено в частині 1 статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стосовно доводів, викладених в апеляційній скарзі, судова колегія зазначає, що сторони, укладаючи та підписуючи додаткову угоду (яка є чинною та в судовому порядку недійсною не визнавалася), погодили зміни щодо порядку розрахунків між ними за увесь поставлений природний газ за договором № 03/2013-ВТВ від 04.01.13 та строку дії договору купівлі-продажу, незалежно від дати підписання додаткової угоди.

Разом з тим, пунктом 4 додаткової угоди № 12 від 22.12.14 були внесені зміни до статті 11 договору купівлі-продажу, а не додаткової угоди, на що, як довід апеляційної скарги, посилається апелянт.

Крім того, слід зазначити, що попередні додаткові угоди до договору купівлі-продажу від 04.01.13 завжди містили застереження про поширення своєї дії на відносини сторін, що фактично склалися до укладення таких додаткових угод відповідно.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до норм ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України № 14/2-1053 від 13.11.2015р. залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Тернопільської області від 02.11.15 у справі № 921/835/15-г/8 залишити без змін.

3.Витрати по сплаті судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 04.02.16.

Головуючий суддя Кузь В.Л.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.