ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2016 р. Справа № 911/4942/15

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-СФЕРА»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легенда»

про стягнення 7 976,38 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №1389 від 16.12.2015);

від відповідача не зявились.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-СФЕРА» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легенда» (далі відповідач) про стягнення 7 976,38 грн заборгованості, з яких: 5 033,01 грн основного боргу, 2 681,58 грн інфляційних втрат та 261,79 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору поставки №135 від 19.10.2011 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.11.2015 порушено провадження у справі № 911/4942/15, розгляд справи призначено на 24.12.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.12.2015 розгляд справи відкладено на 14.01.2016.

У звязку з перебуванням судді Антонової В.М. на лікарняному, судове засідання 14.01.2016 не відбулось.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.01.2016 розгляд справи призначено на 28.01.2016.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 28.01.2016 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача у судове засідання 28.01.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності за заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

19.10.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Сфера» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Легенда» (покупець) було укладено договір поставки № 135, згідно якого постачальник зобовязався поставити (передати) покупцеві соки, напої та іншу продовольчу продукцію (товар), згідно видаткових накладних, а покупець зобовязався прийняти та оплатити його на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2 договору кількість, асортимент та ціни на товар зазначаються у специфікації або у видаткових (товарно-транспортних) накладних, які є невідємною частиною договору.

Згідно п. 3.2 договору покупець здійснює оплату кожної партії товару, за ціною передбаченою у накладній на товар, на умовах попередньої оплати, або з послідуючою оплатою на протязі 30 календарних днів з моменту отримання товару покупцем: 100% вартості товару не пізніше 30 календарних днів з моменту поставки.

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2011. Якщо за 30 календарних днів до закінчення дії логовору жодна з сторін не відмовиться від договору, дія договору вважається продовженою на наступний рік з аналогічною пролонгацією на невизначений термін на тих самих умовах.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 5 233,01 грн, що підтверджується видатковими накладними №КСЕС0009651 від 25.09.2013, № КСЕС0010312 від 10.10.2013, № КСЕС0010927 від 25.10.2013, №КСЕС0012686 від 11.12.2013, № КСЕС0000401 від 09.01.2014, підписаними обома сторонами договору.

Всупереч вимогам п.3.2 договору, відповідач здійснив лише часткову оплату поставленого товару, залишивши при цьому суму боргу у розмірі 5 033,01 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 30.04.2014 та випискою за особовим рахунком позивача.

Предметом позову є вимоги позивача про стягнення 5 033,01 грн основного боргу, 2 681,58 грн інфляційних втрат та 261,79 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір встановленого боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення 5 033,01 грн основного боргу за поставлений згідно договору поставки №135 від 19.10.2011, товар є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором поставки №135 від 19.10.2011, позивачем за період з липня 2014 року по вересень 2015 року нараховано 2 681,58 грн інфляційних втрат та за період з 08.02.2014 по 28.10.2015 261,79 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з липня 2014 року по вересень 2015 року для інфляційних втрат та за період з 08.02.2014 по 28.10.2015 для 3% річних складає 2 682,60 грн інфляційних втрат та 261,79 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 2 681,58 грн інфляційних втрат та 261,79 грн 3 % річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Легенда» (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Грушевського, буд. 15; ідентифікаційний код 33018732) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Сфера» (22400, Вінницька область, Калинівський район, м. Калинівка, вул. Фрунзе, буд. 45; ідентифікаційний код 32320552) 5 033 (пять тисяч тридцять три гривні) 01 коп. основного боргу, 2 681 (дві тисячі шістсот вісімдесят одну гривню) 58 коп. інфляційних втрат, 261 (двісті шістдесят одну гривню) 79 коп. 3 % річних та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень) 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 05.02.2016

Суддя В.М. Антонова