ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р.Справа № 915/1523/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів Л.В. Поліщук, С.В. Таран

при секретарі судового засідання: А.В. Земляк

Представники сторін та третя особа в судове засідання не зявились, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» - ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 03.11.2015 року про залишення позову без розгляду

у справі №915/1523/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» - ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Регспод»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національного банку України

про стягнення 28552,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» - ОСОБА_1 звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Комунального підприємства «Регспод» про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-2005920 від 20.09.2011р. в розмірі 28552,12 грн., з яких: 19911,91 грн. - прострочена заборгованість по процентам; 4792,79 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення процентів; 247,42 грн. сума 3х процентів річних від суми прострочених процентів; 2600,00 грн. штраф, згідно п. 4.2. у розмірі 1% від суми кредиту за невиконання п. 3.3.12.2 договору; 4000,00 грн. штраф згідно п. 4.2. договору у розмірі 1% річних від суми кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами Цивільного та Господарського кодексів України, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

У відзиві на позов відповідач спростовував наявність боргу по відсоткам та зазначив про відсутність розрахунку стягуваної суми (а.с. 53-54).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.09.2015р. відмовлено у задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у звязку із порушенням строку подання зазначеного клопотання, встановленого ст. 74-1 ГПК України а.с. 59.

Ухвалою суду від 20.10.2015р., за клопотанням позивача, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України та продовжено строк розгляду справи на 15 днів (а.с. 98-99).

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 03.11.2015р. (суддя Семенчук Н.О.) позов залишено без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, у звязку із неподанням позивачем доказів витребуваних судом з неповажних причин (а.с. 108-111).

Не погодившись з ухвалою суду, позивач 29.12.2015р., звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати, справу направити на розгляд до місцевого господарського суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.01.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду. Цією ж ухвалою позивачу відновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач зазначив про її безпідставність, просив ухвалу суду залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від третьої особи не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального, судова колегія зазначає наступне.

Ухвалою суду першої інстанції від 27.08.2015р. порушено провадження у справі та позов призначено до розгляду на 15.09.2015р.; зобовязано, зокрема, позивача надати суду для огляду оригінали документів, які зазначені в додатках до позову, письмове обґрунтування нарахування штрафу в розмірі 2600,00 грн. та 4000,00 грн.

Вказану ухвалу суду позивач отримав 03.09.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 45-46).

В судовому засіданні 15.09.2015р. присутніми були представники обох сторін. Судом задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для надання додаткових документів у справі та оголошено перерву до 28.09.2015р. (а.с. 68).

В матеріалах справи наявна розписка представників сторін щодо повідомлення про відкладення розгляду справи (а.с. 69).

В судовому засіданні 28.09.2015р. присутнім був представник позивача. Суд ухвалив відкласти розгляд справи та зобовязав позивача надати в судове засідання для огляду суду оригінали документів, які зазначені в додатках до позовної заяви. Зазначити відомості на виконання п. 1.3 договору №37/ЗМП від 11.04.2014р. щодо повернення кредиту в строк до 03.04.2015р. (а.с. 86-88).

Зазначену ухвалу суду позивач отримав 05.10.2015р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 91).

В судовому засіданні 20.10.2015р. брали участь представники обох сторін. Ухвалою суду від 20.10.2015р. зобовязано, зокрема, позивача, надати обґрунтований розгорнутий розрахунок позовних вимог з урахуванням даних ненадання довідок у період з 3 кварталу 2014р., письмові пояснення щодо нарахування штрафу згідно п. 4.2. в розмірі 2600,00 грн., виходячи з суми надання кредиту 200000,00 грн. та штрафу в розмірі 4000,00 грн. (а.с. 97-99).

Означену ухвалу суду позивач отримав 28.10.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 103).

В судовому засіданні 03.11.2015р. присутніми були представники позивача та відповідача.

Залишаючи позов без розгляду, місцевий господарський суд виходив з того, що представник позивача вимоги ухвали суд від 27.08.2015р., 28.09.2015р., 20.10.2015р. не виконав, не надав: оригінали документів, які зазначені в додатках до позовної заяви; обґрунтований розгорнутий розрахунок позовних вимог з урахуванням відомостей, зазначених в листі №05-3093617 від 06.10.2015р. за підписом начальнику відділу забезпечення клієнтської підтримки Управління з розвитку комунікацій та післяпродажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки АТ «Дельта-Банк» не надав; поважність причин не надання витребуваних судом доказів зазначити не зміг. Письмових пояснень щодо нарахування штрафу в розмірі 2600,00 грн. та 4000,00 грн., відомостей на виконання п. 1.3 Договору № 37/ЗМП від 11.04.2014р. про повернення кредиту в строк до 03.04.2015р. до суду не надав. В судових засіданнях не зміг пояснити періоду за який просив стягнути з відповідача 16911,91 грн. простроченої заборгованості по процентам. Заборгованість по процентам в періоди зазначені в розрахунку позовних вимог відмінні від заборгованості по процентам в періоди зазначені в банківській виписці з 20.09.2011р. по 10.08.2015р., пояснень щодо періоду нарахування процентів та розміру надати не зміг.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач зазначив, що норма ст. 81 ГПК України має застосовуватись судом при вирішенні спору, в якому має місце невизнання або оспорювання однією із сторін у справі підстави правовідносин правочину, договору, угоди, тощо. У даному випадку, ані позивач, ані відповідач наявність та дійсність договору кредитної лінії, так і додаткового до нього договору № 1 від 14.02.2013р. не оспорювали та не заявляли про їх недійсність. Навпаки, позивач зазначив про наявність договору кредитної лінії, а відповідач в свою чергу за змістом відзиву на позов визнав, що укладав такі угоди та сплатив все в повному обсязі, тобто під сумнів дійсність чи наявність цих документів жодна із сторін не ставила. Позивачем надано копію повного тексту договору кредитної лінії з додатками, засвідченого належним чином, що відповідає вимогам ст. 36 ГПК України. Судом першої інстанції не прийнято до уваги та не надано належної оцінки поданим позивачем письмовим поясненням на відзив відповідача та розрахунку заборгованості з розшифровкою підстав нарахування штрафних санкцій. За переконанням скаржника, матеріали справи містять чіткий та зрозумілий розрахунок заборгованості по кредиту, відсоткам та штрафним санкціям.

Судова колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ст. 81 ГПК України з огляду на слідуюче.

За змістом ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Пунктами 2.2., 2.3., 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями (в редакції чинній на момент прийняття оскарженої ухвали суду) встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК. Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003р. № 55, а разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях, установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог. У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору. Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). Якщо подані копії документів, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів, викликають сумніви, господарський суд може витребувати оригінали цих документів, у тому числі для огляду в судовому засіданні з наступним поверненням цих оригіналів особі, яка їх подала. Для перевірки достовірності поданих суду документів може бути призначено судову експертизу. У випадку коли копії документів не засвідчені належним чином, але господарським судом при дослідженні витребуваних оригіналів документів з'ясовано відповідність копій цим оригіналам, то суд долучає копії до матеріалів справи, зазначивши про таку відповідність в описовій частині рішення або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи. Якщо одним з учасників судового процесу подано засвідчені ним копії документів, а інший з цих учасників заперечує відповідність їх оригіналам, то господарський суд зобов'язаний витребувати такі оригінали для огляду у особи, яка їх подала. Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. У разі неподання оригіналів документів на вимогу суду справа розглядається за наявними доказами, оцінка яких здійснюється відповідно до вимог статей 32, 33, 43 ГПК.

За змістом п. 3.13. означеної постанови пленуму Вищого господарського суду України неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами. Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, такі наслідки: стягнення штрафу з винної сторони в доход державного бюджету України (пункт 5 статті 83 ГПК); винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 ГПК). При цьому слід мати на увазі, що передбачене пунктом 5 статті 83 ГПК право господарського суду у прийнятті рішення стягнути з винної сторони штраф у доход державного бюджету України стосується не лише рішень, прийнятих по суті справи, а й ухвал, у тому числі тих, якими розгляд справи не закінчується (наприклад, ухвали про відкладення розгляду справи у зв'язку з неявкою в судове засідання представника учасника судового процесу та/або неподанням ним витребуваних судом матеріалів тощо). У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або, з огляду на обставини конкретної справи, залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. У наведених випадках відповідні докази не повинні прийматися в подальшому й судом апеляційної інстанції.

Залишення позову без розгляду - це одна з форм закінчення провадження у справі без винесення судового рішення. Залишення позову без розгляду - це закінчення розгляду справи, викликане недотриманням позивачем установлених законом умов порушення і нормального розвитку судового процесу.

Як зазначено у п. 4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Від припинення провадження у справі залишення позову без розгляду відрізняється підставами та наслідками. Після залишення позову без розгляду допускається повторне звернення до господарського суду. Господарський суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору. Перелік підстав залишення позову без розгляду є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Якщо позивач без поважних причин не подав витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору, господарський суд залишає позов без розгляду. У цьому приписі встановлено процесуальну санкцію за невиконання вимог суду: а) неподання позивачем документів, які витребувані судом і необхідні для вирішення спору; б) представник позивача не з'явився на виклик господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору. У разі неподання витребуваних судом документів суд не вправі залишити позов без розгляду, якщо визнає причини неподання документів поважними. Що ж до нез'явлення представника позивача, то суд залишає позов без розгляду незалежно від причин нез'явлення. Якщо причини неподання витребуваних судом документів визнані судом поважними і ці документи знаходяться не в позивача, суд за клопотанням позивача може витребувати їх в порядку ст. 38 ГПК.

У п. 4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин. Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов'язаний з'ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх поважність. Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 ГПК. У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, або залишити позов без розгляду, або розглянути справу за наявними в ній доказами. Позов може бути залишений без розгляду й частково, а саме в частині однієї із заявлених позовних вимог. Припис зазначеного пункту частини першої статті 81 ГПК може застосовуватися на загальних підставах і в здійсненні перегляду справ в апеляційній і в касаційній інстанціях (щодо розгляду відповідно апеляційних і касаційних скарг).

Відповідно до ст. 75 ГПК України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що неподання позивачем оригіналів документів, які зазначені у додатках до позовної заяви не перешкоджали суду першої інстанції вирішити спір по суті.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивач частково виконав вимоги ухвали суду, а саме щодо надання письмового обґрунтування нарахування штрафних санкцій в розмірах 2600,00 грн. та 4000,00 грн. (а.с. 60-61).

Неподання інших документів, витребуваних судом першої інстанції не позбавляє суд першої інстанції розглянути справу по суті за наявними в ній матеріалами або залишити позов без розгляду частково, а саме в частині тих позовних вимог, в яких відповідні докази не були надані. Тобто, неподання витребуваних судом документів не є вичерпною підставою для залишення позову без розгляду.

Враховуючи наведене, оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд до місцевого господарського суду, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 03.11.2015р. про залишення позову без розгляду у справі №915/1523/15 скасувати, справу передати на розгляд місцевого господарського суду.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 08.02.2016р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран