донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.02.2016 справа №905/1250/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Бойченка К.І., Чернота Л.Ф.
за участю представників сторін від позивача від відповідача Боганова О.І., за довіреністю; Череповський В.П., за протоколом; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Судоремонтний Завод", м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від05.10.2015 року (підписано 20.10.2015 р.)
у справі№ 905/1250/14 (головуючий суддя Колодій Н.А., судді Кричмаржевський В.А., Науменко А.О.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Почерк", м. Бердянськ, Запорізька область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Судоремонтний Завод", м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 92 500,00 грн.
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Почерк", м. Бердянськ, Запорізька область (позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Судоремонтний Завод", м. Маріуполь, Донецька область (відповідач) про стягнення 92 500,00 грн. збитків.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.10.2015 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача 92 500,00 грн. збитків та 1 850,00 грн. судового збору.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також висновки, що викладені у рішенні господарського суду, не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі позивач посилається на відсутність своєї вини у спричиненні позивачу збитків, через те, що факт проведення неякісного ремонту позивачем не доведено, вказує, що відповідно до п.10.4 Договору № 99 від 22.08.2011р. всі претензії повинні бути підтверджені відповідними Актами представників Класифікаційного товариства з матеріалами розслідувань та відповідати встановленій формі.

Крім того зазначає, що заробітну плату та добові витрати екіпажу не можна відносити до складу реальних збитків в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України, на недоведеність доцільності перебування працівників під час ремонту судна, а також на те, що судом неправомірно не було застосовано строків позовної давності.

Розпорядженням голови Донецького апеляційного господарського суду від 28.12.2015р. було змінено склад судової колегії, суддю Колядко Т.М. було змінено на суддю Бойченка К.І.

Представники позивача у судовому засіданні вважали рішення суду законним та обґрунтованим, тому просили залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за наявними в справі матеріалами без представника відповідача, що не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Предметом позовних вимог є вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 92 500,00 грн., що спричинені вимушеною стоянкою теплоходу "Вера", пов'язаної з неякісно проведеним відповідачем ремонтом та як наслідок, понесених позивачем за період з 22.10.2011р. по 08.12.2011р. (48 календарних днів) витрат у вигляді виплаченої заробітної плати (разом з податками) та добових витрат екіпажу під час простою.

Встановлено, що між сторонами був укладений Договір № 99 від 22.08.2015р. (далі - Договір), за умовами якого відповідач зобов'язався виконати ремонт СЧС "Вера" у відповідності до технічної документації судна та технології проведення ремонтних робіт, узгодженої класифікаційним товариством, обраним позивачем.

Посилаючись на факт неякісно проведеного ремонту позивач зазначає, що після прийняття останнім виконаних ремонтних робіт та через 5 годин переходу судна з доків відповідача до порту Бердянськ до причалу № 7 був планово зупинений головний двигун та насоси охолодження, які приводяться у рух головним двигуном, що передбачено нормами експлуатації. Саме 22.10.2011р. о 07 годині 00 хвилин було виявлено надмірне надходження у машинне відділення забортної води, через плавлення дейдвудного підшипника, у зв'язку з чим були викликані аварійні водолази для огляду судна. За наслідками проведеного огляду судновласник - позивач прийняв рішення про повернення судна СЧС "Вера" на підставі п. 10.3 Договору № 99 від 22.08.2011р. для усунення дефектів чи недоліків, які були отримані внаслідок неякісного ремонту.

Відповідачем було повторно відремонтовано судно, але між сторонами виник спір з приводу оплати проведеного ремонту, оскільки відповідачем цей ремонт не визнавався гарантійним та останній звернувся до суду з позовом про стягнення з позивача вартості проведеного ремонту.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2012р. у справі 5009/425/12, якою залишено в силі рішення господарського суду Запорізької області від 11.04.2012р., відповідачу відмовлено у стягненні оплати за повторно проведені ремонтні роботи. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між сторонами окремий договір (крім Договору № 99 від 22.08.2011р.) не укладався.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.04.2013р. у справі № 908/504/13-г, яке набрало законної сили, встановлені факти укладення між сторонами Договору № 99 від 22.08.2008р., за змістом якого з урахуванням Специфікації обсягом робіт є ремонт гребного устрою з виїмкою гребного валу, шліфовкою робочої поверхні, підписання акту приймання судна з ремонту від 21.10.2011р., факт оплати позивачем вартості проведених ремонтних робіт.

Відповідач своїм листом за вих. № ОКК-3797 від 03.10.2011 р. підтвердив наявність вище допустимих норм злому на правий борт на 0,06 мм/м., при цьому гарантував безаварійну роботу протягом 6 місяців, що було узгоджено з морським Регістром України.

Також судом встановлено, що згідно Актів №444 від 07.09.2011 р. та №651 від 10.11.2011 р. відповідачем була здійснена проточка гребного вала, шліфування шийок вала та перевірка показників на станку. Після зборки улаштування на плаву за участю представника позивача було проведено перевірку лінії валопроводу по фланцях, про що складено Акт №709 від 25.11.2011 року ВТК Азовського судноремонтного заводу (після доку), при цьому представником позивача було зроблено запис на Акті про невідповідність правильності замірів. 26.11.2011 року ВТК Азовського судноремонтного заводу здійснив повторні заміри та склав Акт №503 від 26.11.2011 року, на якому був здійснений запис про незгоду старшого механіка Судна про можливість допуску «к збалчиванию» і перевіркою в роботі.

Позивачем 24.10.2011 р. Управлінню державного нагляду за безпечністю мореплавства флоту рибного господарства було направлено повідомлення за вих. № 523 про аварійну морську подію, яка сталася 21-22.10.2011 року із судном СЧС "Вера".

Отже факти, встановлені рішенням господарського суду Запорізької області від 11.04.2012р., Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.08.2012р. у справі 5009/425/12 та рішенням господарського суду Запорізької області від 04.04.2013р. у справі № 908/504/13-г мають преюдиціальний характер при вирішенні справи № 905/1250/14.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками та вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв'язку між збитками позивача та діями відповідача.

З аналізу наведеного слідує, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може пред'являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Факт спричинення збитків позивач обґрунтовує тим, що під час вимушеного простою вилов риби екіпажем судна "Вера" не проводився, у зв'язку з чим позивач не отримував дохід, згідно вимог наказу Міністерства аграрної політики України від 18.05.2001р. № 132 "Про затвердження Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт послуг) сільськогосподарських підприємств" він мав розраховувати та виплачувати заробітну плату працівникам. Однак в силу вимог Статуту флоту рибної промисловості України та ст. 57 Кодексу торгівельного мореплавства України на судні обов'язково несеться вахта (служба), видається харчування екіпажу та добові, що розраховуються за нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 05.01.1998р. № 10 (10-98-п) "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та закордон":

- з 00 год. 00хв. кожного дня до 04 год.00 хв. вахта несеться другим помічником капітана, другим механіком та матросом;

- з 04 год. 00хв. кожного дня до 08 год. 00 хв. старшим помічником капітана, третім механіком та матросом;

- з 08 год. 00 хв. кожного дня до 12 год. 00 хв. третім помічником капітана, четвертим механіком та матросом;

- з 12 год. 00 хв. кожного дня до 16 год. 00 хв. другим помічником капітана, другим механіком та матросом;

- з 16 год. 00 хв. кожного дня до 20 год.00 хв. старшим помічником капітана, третім механіком та матросом;

- з 20 год. 00 хв. кожного дня до 24 год.00 хв. третім помічником капітана, четвертим механіком та матросом.

Оскільки позивач заради безпеки судноплавства вимушений утримувати зазначений склад екіпажу під час вимушеного простою, позивач оцінює витрати пов'язані з виплатою заробітної плати, нарахованих на неї податків, виплату добових, як збитки, що призвели до зменшення активів підприємства.

Розмір заявлених до стягнення збитків підтверджується наявними в матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Відповідач, заперечуючи свою вину в спричиненні позивачу збитків, мотивує тим, що факт проведення неякісного ремонту позивачем не доведено, посилається на те, що відповідно до п.10.4 Договору № 99 від 22.08.2011р. всі претензії повинні бути підтверджені Актами представників Класифікаційного товариства з матеріалами розслідувань та відповідати встановленій формі.

Судова колегія вважає зазначені доводи необґрунтованими за наступних підстав.

Вимогами п. 10.1 Договору передбачений гарантійний строк для завершення ремонтних робіт в шість місяців, починаючи від дати підписання акту приймання судна з ремонту.

Пунктом 10.2 Договору встановлено, якщо під час гарантійного ремонту та за нормальних умов експлуатації виявляються дефекти через погану якість роботи або поганої якості СЗЧ, обладнання та матеріалів, поставлених відповідачем, він зобов'язаний за свій рахунок та, незалежно від того чи могли бути виявлені ці дефекти чи ні під час випробувань, усунути такі дефекти або замінити несправні СЗЧ та обладнання.

Об'єктом ремонтних робіт був той же механізм судна, поламка в якому спричинила аварійну вимушену стоянку (акт № 444 від 07.09.2011р. та акт № 651 від 10.11.2011р.).

Відповідачем зазначені дефекти усунуті.

За змістом ст.ст. 857, 859 Цивільного кодексу України, робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.

Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.

Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Якщо договором або законом передбачено надання підрядником замовникові гарантії якості роботи, підрядник зобов'язаний передати замовникові результат роботи, який має відповідати вимогам статті 857 цього Кодексу протягом усього гарантійного строку.

Гарантія якості роботи поширюється на все, що становить результат роботи, якщо інше не встановлено договором підряду.

Отже з урахуванням доведеності факту поламки агрегату судна - дейдвудного механізму, на роботу якого відповідачем була надана гарантія протягом 6 місяців, саме на відповідачеві лежить обов'язок по доведенню, що поламка відбулась не з причин неякісного ремонту, а внаслідок неправильної експлуатації судна позивачем або з інших причин, за які відповідач не відповідає на підставі п. 10.1 Договору.

Таких доказів відповідачем не надано.

Отже судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності порушеного права позивача на якісний ремонт.

З урахуванням викладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем факту належного виконання умов Договору, відсутність своєї вини у виході зі строю спірного механізму, оскільки поламка сталася відразу після виходу судна з ремонту.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування однорічного строку позовної давності, оскільки вимоги позивача заявлені не щодо неналежної якості проведених ремонтних робіт (що було усунуто відповідачем в листопаді 2011р.), а понесених ним збитків.

За таких підстав судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 92 500,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 05.10.2015 року у справі № 905/1250/14 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Судоремонтний Завод", м. Маріуполь, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.10.2015 року у справі № 905/1250/14 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді К.І. Бойченко

Л.Ф. Чернота

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС