ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" лютого 2016 р.Справа № 924/1858/15

за позовом приватного акціонерного товариства "Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843", смт. Нова Ушиця Хмельницької області

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про витребування майна з чужого володіння

Суддя Смаровоз М.В.

Представники:

позивача: не зявився;

відповідача: ОСОБА_2 за договором від 11.08.2015р.

У судовому засіданні 02.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд витребувати із чужого володіння відповідача 192/1000 частини нежитлового приміщення загальною площею 100,5 кв.м, що складається з: 1-1 частина коридору площею 17,7 кв.м, 1-2 приміщення площею 19,8 кв.м, 1-3 приміщення площею 22,9 кв.м, 1-5 приміщення площею 20,0 кв.м, 1-6 приміщення площею 13,5 кв.м, 1-7 приміщення площею 6,6 кв.м., розташованого за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Подільська, будинок 38.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зокрема, відзначив, що приватне акціонерне товариство "Новоушицьке АТП 16843" свою діяльність здійснює на підставі статуту, що зареєстрований 23.03.2012р. Новоушицькою районною державною адміністрацією. Відповідно до підпункту 3 пункту 7.22. Статуту представництво товариства здійснює голова правління, який керує роботою правління, яке є виконавчим органом товариства. ОСОБА_3 перебував на посаді голови правління ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843 з 25 травня 2009 року по 7 квітня 2014 року. Наказом № 5 від 25 травня 2009 року вищевказаної особи призначено ОСОБА_4 заступником голови правління з правом підпису усіх документів та повною матеріальною відповідальністю по сумісництву з 25 травня 2009 року. На даній посаді ОСОБА_4 перебував до 4 квітня 2014 року. 8 жовтня 2013 року між ним, як представником ПрАТ „Новоушицьке АТП-16843 та ПП „Яр Транс було укладено договори купівлі-продажу. Відповідно до даних договорів ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843 продало 24/100 (будівля майстерні - площею 486,4 кв.м та добудова площею 37,6 кв.м загальною вартістю 31497 грн.), 8/100 (будівля КТП площею 29,8 кв.м. та навісом з оглядовою ямою площею 140,2 кв. м по ціні 10499 грн.), 12/100 (будівля профілакторію площею 194,3 кв.м та прибудова площею 62,3 кв.м по ціні 14962 грн.) частини комплексу, виробничих будівель та споруд загальною площею 2204,90 кв.м, які розташовані за адресою: Хмельницька область, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська, 38. Відчуження даного майна проведене не в інтересах ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843, а в інтересах третіх осіб, при цьому грубо порушено норми Конституції України, ЦК України, Закону України „Про акціонерні товариства. Надані акціонерами повноваження заступник голови правління товариства ОСОБА_4В використав недобросовісно.

Також позивач стверджує, що згідно фінансового звіту станом на 31.12.2012р. балансова вартість майна ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" складає 95200 грн., а за укладеними ОСОБА_4 договорами ПрАТ "Новоушицьке АТП 16843" відчужило майна на суму 56958 грн., що склало 59,96% вартості активів товариства. Таким чином, укладені 8 жовтня 2013 року ОСОБА_4 договори купівлі-продажу є недійсним (нікчемними), а тому згідно із ч.1 ст. 216 ЦК України не породжують ніяких правових наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Окрім того, згідно статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Розглядаючи касаційну скаргу, на рішення судів першої та апеляційної інстанції щодо визнання недійсними вище вказаних договорів, колегією суддів у своїй постанові від 28 травня 2015 року встановлено порушення норм чинного законодавства, що вказують на нікчемність цих договорів.

Вказується, що 14 березня 2014 року між ПП „Яр транс та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу 192/1000 частини нежитлового приміщення загальною площею 100,5 кв.м, що складається з: 1-1 частина коридору площею 17,7 кв.м, 1-2 приміщення площею 19,8 кв.м, 1-3 приміщення площею 22,9 кв.м, 1-5 приміщення площею 20,0 кв.м, 1-6 приміщення площею 13,5 кв.м, 1-7 приміщення площею 6,6 кв.м., розташованого за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Подільська, будинок 38. На момент подачі позовної заяви докази про те, що ОСОБА_1 знала або могла знати, що ОСОБА_4 не вправі був відчужувати вище вказані обєкти відсутні, а тому вона є добросовісним набувачем, вказав позивач. Реалізоване заступником голови правління ОСОБА_4 майно належить товариству і, як уже зазначалося вище, може бути відчужене лише на підставі рішення загальних зборів. Таким чином, вищезгадані приміщення вибули із володіння ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843 не з його волі, а внаслідок перевищення своїх повноважень заступником голови правління ОСОБА_4 За таких обставин, власник, ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843, має право на витребування приміщень від ОСОБА_1, вказав позивач.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 203, 215, 216, 388, ч.1 ст. 87, ч.1 ст. 88, ч.3 ст. 92 ЦК України, ч.2 ст. 57 ГК України, п.2 ч.3 ст. 70 ЗУ „Про акціонерні товариства, позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує, відзначивши, зокрема, що відповідно до статті 387 ЦК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Тобто, власник може вимагати повернення свого майна лише в тому разі, якщо інша особа володіє його майном незаконно. Крім того, 14.03.2014р. між приватним підприємством „Яртранс та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, відповідно до якого продавець (ПП „Яртранс) продав, а покупець (ОСОБА_1П.) купила 192/1000 частини будівлі майстерні, яка розташована за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вул. Подільська, 38. Таким чином, не порушуючи вимог чинного законодавства, ОСОБА_1П набула право власності на 192/1000 частину будівлі майстерні, що підтверджується нотаріально завіреним договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 14.03.2014р., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.03.2014р., технічним паспортом на приміщення, виготовленим 14.05.2014р. Тому ОСОБА_1 є законним власником частини нежитлового приміщення, водночас ПрАТ „Новоушицьке АПТ 16843 не надано жодних доказів, які підтверджують його право власності на 192/1000 частини нежитлового приміщення. Оскільки з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння може звернутися лише власник, яким ПрАТ „Новоушицьке АТП 16843 не є, поданий позивачем позов є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у позові повністю.

Крім того, у своєму клопотанні позивач просить суд відкласти розгляд справи, призначений на 02.02.2016р., вказуючи, зокрема, на неможливість явки представника позивача в судове засідання 02.02.2016р.

Представник відповідача, враховуючи неодноразові відкладення справи, наполягає на вирішенні спору по суті в даному судовому засіданні, та заперечує проти задоволення клопотання позивача про відкладення справи, вважаючи його необґрунтованим.

З огляду на зміст ст.69, 77 ГПК України, зважаючи на те, що надання повноважень на представництво сторін в процесі не обмежено певним колом осіб і позивач не був позбавлений можливості направити в судове засідання свого представника, враховуючи також наближення до закінчення передбаченого ГПК України строку вирішення спору в даній справі, у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи суд відмовляє.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

14.03.2014р. між приватним підприємством "Яртранс" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частини нежитлового приміщення, відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купила 192/1000 частини будівлі майстерні загальною площею 100,5 кв.м, що складається з: 1-1 частина коридору площею 17,7 кв.м, 1-2 приміщення площею 19,8 кв.м, 1-3 приміщення площею 22,9 кв.м, 1-5 приміщення площею 20,0 кв.м, 1-6 приміщення площею 13,5 кв.м, 1-7 приміщення площею 6,6 кв.м., розташованого за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Подільська, будинок 38. Відчужувана частина нежитлового приміщення розташована на земельній ділянці площею 0,4405 га, кадастровий номер :03:001:0197, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 014, виданого відділом Держземагенства у Новоушицькому районі Хмельницької області 13.03.2014 року (п. 1. договору).

Відповідно до п. 2 договору відчужувана частина нежитлового приміщення належить продавцю на підставі договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу 03.03.2014 року за № 1495. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за реєстраційним номером 33.

Як передбачено п. 7 договору, продаж частини нежитлового приміщення вчинено за 5906,69 грн., які продавець отримав від покупця до підписання цього договору.

Згідно п. 9 договору на виконання вимог ч. 2 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець передав покупцю технічний паспорт та інші документи, що стосуються частини нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 15 договору сторони підтверджують, що домовились і не мають жодних зауважень, доповнень або суперечностей відносно умов даного договору.

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19021337 від 14.03.2014р., ОСОБА_1 є власником 192/1000 частини нежитлового приміщення загальною площею 100,5 кв.м, що складається з: 1-1 частина коридору площею 17,7 кв.м, 1-2 приміщення площею 19,8 кв.м, 1-3 приміщення площею 22,9 кв.м, 1-5 приміщення площею 20,0 кв.м, 1-6 приміщення площею 13,5 кв.м, 1-7 приміщення площею 6,6 кв.м., розташованого за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Подільська, будинок 38.

14.05.2014р. на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на частину приміщення, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Подільська, будинок 38.

Приватне акціонерне товариство „Новоушицьке АТП 16843, свою діяльність здійснює на підставі статуту, що зареєстрований 23.03.2012р. Новоушицькою районною державною адміністрацією. Відповідно до пункту 7.22. Статуту роботою правління керує голова правління.

Наказом від 25.05.2009р. № 4 згідно рішення зборів акціонерів від 24.05.2009р., протокол № 11, головою правління ВАТ „Новоушицьке АТП-16843 обраний ОСОБА_3.

Згідно наказу голови правління ВАТ „Новоушицьке АТП-16843 від 25.05.2009р. № 5 призначено ОСОБА_4 заступником голови правління з правом підпису всіх документів та повною матеріальною відповідальністю по сумісництву з 25 травня 2009 року.

В матеріалах справи також наявні копії: статуту приватного акціонерного товариства „Новоушицьке автотранспортне підприємство 16843, постанови Вищого господарського суду України від 28.05.2015р. по справі № 924/1525/14, рішення господарського суду Хмельницької області від 20.10.2015р. по справі № 924/1525/14 тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно з частинами 1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч.1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як передбачено частинами 3, 4 ст.334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 388 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З огляду на вищенаведені норми закону, беручи до уваги зміст наданих суду доказів (зокрема, договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 14.03.2014р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19021337 від 14.03.2014р., технічного паспорту від 14.05.2014р.), судом констатується, що позивачем не спростовано того факту, що 192/1000 частини нежитлового приміщення загальною площею 100,5 кв.м (яке складається з: 1-1 частина коридору площею 17,7 кв.м, 1-2 приміщення площею 19,8 кв.м, 1-3 приміщення площею 22,9 кв.м, 1-5 приміщення площею 20,0 кв.м, 1-6 приміщення площею 13,5 кв.м, 1-7 приміщення площею 6,6 кв.м., розташованого за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Подільська, будинок 38) і на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі, і на час вирішення спору належить на праві приватної власності не позивачеві, а відповідачеві на підставі договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 14.03.2014р. При цьому, судом констатується дійсність даного договору з огляду на зміст ст. 204 Цивільного кодексу України „Презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вищенаведеним спростовуються доводи позивача в обгрунтування своїх вимог.

За таких обставин, суд вважає, що позов про витребування із чужого володіння відповідача 192/1000 частини нежитлового приміщення загальною площею 100,5 кв.м, що складається з: 1-1 частина коридору площею 17,7 кв.м, 1-2 приміщення площею 19,8 кв.м, 1-3 приміщення площею 22,9 кв.м, 1-5 приміщення площею 20,0 кв.м, 1-6 приміщення площею 13,5 кв.м, 1-7 приміщення площею 6,6 кв.м., розташованого за адресою: Хмельницька область, Новоушицький район, смт. Нова Ушиця, вулиця Подільська, будинок 38, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Тому у позові слід відмовити.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 08.02.2016р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи; 2 - позивачу (32600, Хмельницька обл., смт. Нова Ушиця, вул. Подільська, буд. 38).