ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р.Справа № 922/6581/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Харківська міська рада, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека 360 Плюс", м. Харків
про спонукання укласти договір
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №08-11/7779/2-15 від 30.12.2015 р.

відповідача - ОСОБА_2, довіреність б/н від 12.01.2016 р.

3-я особа - ОСОБА_1, довіреність № 08-11/7779/2-15 від 30.12.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аптека 360 Плюс" (відповідача), в якій просить суд:

1. Спонукати відповідача укласти з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, у редакції, викладеній у позовній заяві.

2. У разі задоволення позову про спонукання укласти договір, враховуючи Постанову Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" (пункт 9.9.) та інформаційний лист Вищого господарського суду України від 07.04.2008 р. № 01-8/211 "По деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України (пункт 36), в резолютивній частині рішення вказати умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору на те, що спірний договір є укладеним.

Позивач також просить стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно ухиляється від передбаченого ч. ч. 2, 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" обов'язку укласти з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. ст. 7, 143, 144 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. ст. 11, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 179, 187 Господарського кодексу України, постанову Вищого господарського суду України постановою від 01.04.2015 р. у справі № 922/3133/14.

Представник позивача та третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву (вх.№ 4071 від 08.02.2016 р.) позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити. Наполягає на тому, що виконані відповідачем роботи по реконструкції об'єкту не є забудовою земельної ділянки, тому відповідно до ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач не може бути залучений до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Харківській області 26.05.2014 р. за № ХК 27 відповідач є замовником реконструйованого приміщення аптеки за адресою: вул. Фесенківська, 16 в м. Харкові під торгово-офісні центри, код 1230.9 категорії складності - III (а.с. 19-21).

Позивач у листі від 24.07.2014 р. № 554/0/124-14 повідомив відповідача про те, що останнім не виконано вимоги ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та вимагав у 10-ти денний термін звернутися до позивача для підготовки проекту договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова (а.с. 24).

Відповідач у листі без номера та дати повідомив позивача про те, що не вбачає правових підстав для виконання вимог з пайової участі, зважаючи на те, що відповідач не забудовував земельну ділянку, а лише здійснив реконструкцію існуючих приміщень (а.с. 28).

На виконання ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідно до Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. №804 (зі змінами в редакції рішення від 22.05.2013 р. №319) позивач надіслав відповідачеві пропозицію від 27.08.2014 р. № 296/0/45-14 разом з двома примірниками для розгляду та підписання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова при реконструкції приміщень аптеки по вул. Фесенківській, 16 під торгово-офісні центри (а.с. 26).

Позивач у позові зазначив, що відповідач відповіді на вказаний лист від 27.08.2014 р. № 296/0/45-14 не надав, договір про пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова не підписав, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. ст. 7, 143, 144 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. ст. 11, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 179, 187 Господарського кодексу України, постанову Вищого господарського суду України постановою від 01.04.2015 р. у справі № 922/3133/14.

Відповідач, в свою чергу, позовні вимоги не визнає, просить в позові відмовити. Наполягає на тому, що виконані відповідачем роботи по реконструкції об'єкту не є забудовою земельної ділянки, тому відповідач не може бути залучений до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Дослідивши надані матеріали справи та проаналізувавши наведені доводи позивача та відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Згідно з ч. 3 ст. 179 ГК України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 187 ГК України передбачено, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності, спрямовані на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з ч. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Відповідно до ст. 1 "Про архітектурну діяльність" замовник - це фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку, подала у встановленому законодавством порядку заяву (клопотання) щодо її забудови для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об'єкта містобудування.

Відповідно до п. 1 Порядку розроблення проектної документації на будівництва об'єктів, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 р. №45, будівництво - це нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення діючих підприємств, реставрація та капітальний ремонт обєктів будівництва. Обєкт будівництва - це будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та/або частини, лінійні обєкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Таким чином, відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

На виконання ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 р. №804 (зі змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 р. №319), був затверджений Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить механізм залучення замовників до пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі - Порядок).

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 Порядку пайова участь у розвитку інфраструктури м. Харкова є обовязковою для всіх замовників (фізичних осіб - підприємців, фізичних та юридичних осіб), які мають намір здійснити нове будівництво, реконструкцію, розширення, капітальний ремонт, технічне переоснащення та реставрацію (далі - будівництво) обєкта містобудування на території м. Харкова, незалежно від форми власності замовника, розташування та функціонального призначення обєкта будівництва.

Згідно з п.п.1.3. п. 1 Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні замовником до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію до бюджету м. Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова у розмірах:

1) 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для нежитлових будівель та споруд;

2) 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва обєкта - для житлових будинків.

Згідно з п.п.1.4. п. 1 Порядку до проекту рішення Харківської міської ради про відведення замовнику будівництва відповідної земельної ділянки під забудову Департаментом містобудування, архітектури та земельних відносин Харківської міської ради включається пункт щодо зобовязання замовника до прийняття обєкта будівництва в експлуатацію укласти та виконати договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповідно до п.п. 2.1.-2.1.1. п. 2 Порядку залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова, що укладаються з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки, після погодження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки, зобовязаний звернутися до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради для укладення попереднього договору про пайову участь у розвитку інфраструктури міста.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Отже, приписи ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якою визначається граничний термін для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію), є імперативною нормою.

Як вбачається зі змісту Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Харківській області 26.05.2014 р. за № ХК 27 відповідач є замовником реконструйованого приміщення аптеки за адресою: вул. Фесенківська, 16 в м. Харкові під торгово-офісні центри, код 1230.9 категорії складності - III (а.с. 19-21).

Судом встановлено, що у даному випадку згідно з Декларацією ДАБК у Харківській області від 26.05.2014 р. за № ХК 27 датою прийняття в експлуатацію реконструйованого об'єкта є - 26.05.2014 р.

Позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір про пайову участі у розвитку інфраструктури м. Харкова 24.07.2014 р. (лист позивача від 24.07.2014 р. № 554/0/124-14, (а.с. 24), тобто, після прийняття в експлуатацію реконструйованого об'єкта.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та норми ч. 9 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", суд дійшов висновку про те, що позивач звернувся до відповідача з вимогою укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту після прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, тобто поза межами граничного терміну, у який укладення такого договору в силу закону є обов'язковим (див. постанови Вищого господарського суду України у справах за № 909/518/15, №911/4727/14, №909/605/14, №909/1072/14).

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на вищевикладені обставини, приписи закону і на те, що позивачем не наведено правових підстав для задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. ст. 179, 187 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 3, 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 12.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3