РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/28933/15

За позовомДержавного підприємства «Димерське лісове господарство»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Охоспортпром»
Простягнення 163 082,35 грн.

Суддя Домнічева І.О.

Представники:

від позивача: Опарін О.Л. - за довіреністю;

Опаріна А.Л. - за довіреністю;

від відповідача: Тихонський О.В. - директор;

Дика Т.В. - за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Димерське лісове господарство» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоспортпром» про стягнення 163 082,35 грн.

Ухвалою від 12.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 24.11.2015 р.

24.11.2015 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові документи по справі.

У судовому засіданні 24.11.2015 р. було оголошено перерву до 01.12.2015 р.

Судове засідання 01.12.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 04.12.2015 р. розгляд справи було призначено на 22.12.2015 р.

22.12.2015 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшов відзив на позов.

Судове засідання 22.12.2015 р. не відбулося.

Ухвалою від 28.12.2015 р. продовжено строк розгляду спору у справі відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання було призначено на 19.01.2016 р.

18.01.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли пояснення стосовно відзиву відповідача.

19.01.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли доповнення до відзиву.

У судовому засіданні 19.01.2016 р. було оголошено перерву до 26.01.2016 р.

Судове засідання 26.01.2016 р. не відбулося.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Враховуючи наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, характер процесу, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом наступне судове засідання було призначено на 04.02.2016 р.

04.02.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшли доповнення до відзиву.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив посилаючись на те що, за даними земельного кадастру про земельну ділянку, що орендується відповідачем на умовах договору оренди земельної ділянки від 16.08.2005 р., дана земельна ділянка не перебуває у постійному користуванні позивача, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 03.03.2015 р.

Крім того, відповідач посилається на те, що згідно довідки Управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області № 1338 від 16.09.2014 р., земельна ділянка, що знаходиться в оренді відповідача, вилучена із земель Димерського держлісгоспу під час її використання АТП-09676 під пансіонат.

Отже, за таких обставин відповідач зазначає про те, що вимоги позивача про відшкодування збитків заявлені особою, яка не підтвердила своє право на постійне користування земельною ділянкою, що орендується відповідачем.

У судовому засіданні 04.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді матеріалів справи встановлено, наступне.

Позивач є постійним користувачем земельної ділянки Кам'янського лісництва в кварталі 86 виділ 10,21 площею 4,9 га, яка знаходиться у власності держави.

16.08.2005 р. на підставі розпорядження Голови Вишгородської районної державної адміністрації № 450 від 15.08.2005 р. між Вишгородською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено договорі оренди земельної ділянки строком на 25 років під розміщення існуючої бази відпочинку на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, який зареєстрований 11.10.2005 р. у Вишгородському районному відділі Київської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних копій рішення та договору.

Спірні правовідносини у справі виникли у зв'язку з відшкодуванням збитків, заподіяних внаслідок тимчасового зайняття відповідачем земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача.

У відповідності до вимог ст. 88 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин від 18 грудня 1990 р. № 561-XII, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 р. «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно із п. 2 указаної постанови Кабінету Міністрів України визначення розміру збитків віднесено до компетенції комісій, створених Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення), рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

29 грудня 2014 р. комісією Вишгородської районної державної адміністрації Київської області складено акт визначення та затвердження розміру збитків, заподіяних позивачу внаслідок тимчасового зайняття земельної ділянки відповідачем на території Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Відповідно до Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 30.12.2014 р. № 524 було затверджено вищевказаний акт комісії з визначенням збитків власникам землі та землекористувачам.

Згідно з поданим позивачем розрахунком проведеним на підставі Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19 квітня 1993 р. розмір заподіяних неправомірними діями відповідача збитків становить 163 082,35 грн.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів на спростування того, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель лісогосподарського призначення та не перебуває в користуванні позивача на момент її передачі в оренду відповідачу.

Крім того, при розгляді справи господарським судом міста Києва справи № 6/102 за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області та Державного підприємства «Димерське лісове господарство» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоспортпром» було встановлено, що вилучення земельної ділянки із земель Державного підприємства «Димерське лісове господарство» не відбувалось.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

За таких обставин та керуючись ст. ст. 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоспортпром» (м. Київ, вул. Миколи Юнкерова, 20; ) на користь Державного підприємства «Димерське лісове господарство» (Київська обл., Вишгородський р-н., с. Катюжанка, вул. Шевченка, 1; ) 163 082 (сто шістдесят три тисячі вісімдесят дві) грн. 35 коп. збитків та 2 446 (дві тисячі чотириста сорок шість) грн. 24 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.02.2016 р.

Суддя І.О. Домнічева