ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа № 925/1816/15

За позовом публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України

до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" про стягнення 21 887 428 грн. 51 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 18.04.2014 № 14-96;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю від 05.01.2016 № 3.

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Уманського комунального підприємства "Уманьтеплокомуненерго" про стягнення 21 887 428 грн. 51 коп. заборгованості за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу природного газу від 20.11.2013 №1619/14-ТЕ-36, у тому числі: 9 604 774 грн. 99 коп. боргу за проданий позивачем відповідачу у 2014 році природний газ, 2 848 982 грн. 66 коп. пені, 8 922 203 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань та 511 467 грн. 24 коп. три проценти річних.

Також позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу від 20.11.2013 №1619/14-ТЕ-36 щодо оплати переданого йому позивачем на виконання цього договору протягом 2014 року природного газу.

Ухвалою від 16.11.2015 господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до розгляду, порушив провадження у цій справі і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 10 годину 40 хвилин 15.12.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Відповідач проти позову заперечив, пославшись при цьому на погашення ним стягуваної суми боргу, на неправильне, всупереч вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, визначення позивачем періоду для нарахування пені і предявлення її до стягнення з пропуском встановленого ст. 258 Цивільного кодексу України строку. Також відповідач просить узяти до уваги ступінь виконання ним зобовязання перед позивачем, майновий стан сторін, їх інтереси, що заслуговують на увагу, зокрема, що відповідач виконує важливу соціально-економічну функцію - безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією та гарячою водою, тому покладення на нього заявленої у позові відповідальності негативно позначиться на його майновому стані й може призвести до погіршення якості послуг, що він надає.

Крім того, відповідач заявив клопотання про зменшення господарським судом розміру стягуваної пені на 50 процентів, зазначивши при цьому, що несвоєчасне виконання зобовязань перед позивачем щодо оплати поставленого ним природного газу сталося з обєктивних причин, оскільки своєчасність розрахунків відповідач з позивачем повністю залежить від надходження коштів із державного бюджету на відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію, яку відповідач виробляє і поставляє споживачам. Заявлена у позові пеня є занадто великою, а відповідач є не прибутковим підприємством, яке виконує важливу соціально-економічну функцію: поставляє теплову енергію кінцевому споживачу.

У засіданні суду, яке відбулося 04.02.2016 за участю представників обох сторін, представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав, а представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позов, та клопотання про зменшення розміру пені.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2013 року публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України як продавець і Уманське комунальне підприємство "Уманьтеплокомуненерго" як покупець уклали договір купівлі продажу природного газу №1619/14-ТЕ-36 (далі договір №1619/14-ТЕ-36), згідно з яким постачальник зобовязався протягом січня-грудня 2014 передати у власність покупцю, а останній прийняти і оплатити природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та творчими спілками й їх регіональними осередками.

У п. 5.2 договору №1619/14-ТЕ-36 його сторони визначили ціну за 1000 куб. м. природного газу у сумі 1 309 грн. 20 коп. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 6.1 договору №1619/14-ТЕ-36 встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 договору №1619/14-ТЕ-36 його сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1 цього договору покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3 договору №1619/14-ТЕ-36 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

31 січня 2-14 року публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Уманське комунальне підприємство "Уманьтеплокомуненерго" уклали додаткову угоду №1 до договору №1619/14-ТЕ-36, якою з 01 січня 2014 року внесли зміни до п. 5.2 цього договору і збільшили ціну за 1000 куб. м. природного газу до 1 309 грн. 20 коп.

23 квітня 2014 року публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Уманське комунальне підприємство "Уманьтеплокомуненерго" уклали додаткову угоду №2 до договору №1619/14-ТЕ-36, якою внесли зміни до п. п. 1.2 цього договору і встановили, що газ, який продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

На виконання договору публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України у період з січня по квітень і з жовтня по грудень 2014 року передало Уманському комунальному підприємству "Уманьтеплокомуненерго", а останнє прийняло природний газ на загальну суму 18 522 854 грн. 85 коп., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання-передачі газу від 31.01.2014, від. 28.02.2014, від 31.03.2014, від 30.04.2014, від 31.10.2014, від 30.11.2014 і від 31.12.2014.

Станом на 15.09.2015 дату розрахунку стягуваної суми боргу, відповідач сплатив позивачу за поставлений у 2014 році природний газ 8 918 079 грн. 86 коп. Відповідно борг на цю дату становив 9 604 774 грн. 99 коп.

У період з 16.09.2015 по 11.11.2015 день подання позивачем позову відповідач сплатив позивачу за поставлений у 2014 році природний газ ще 588774 грн. 25 коп., а решту заявленої у позові суми боргу 9016000 грн. 74 коп. відповідач сплатив позивачу у період з 12.11.2015 по 18.12.2015, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується представниками сторін.

За прострочення оплати природного газу позивач нарахував відповідачу до сплати:

за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у січні 2014 року, 382 169 грн. 12 коп. пені за період прострочення з 15.02.2014 по 14.08.2014, 120 550 грн. 17 коп. три проценти річних за період прострочення з 15.02.2014 по 11.03.2015 і 1 271 606 грн. 13 коп. інфляційних нарахувань за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий 2015 року;

за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у лютому 2014 року, 364 050 грн. 12 коп. пені за період прострочення з 15.03.2014 по 14.09.2014, 114 280 грн. 58 коп. три проценти річних за період прострочення з 15.03.2014 по 20.05.2015 і 2 139 558 грн. 56 коп. інфляційних нарахувань за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року та січень, лютий, березень, квітень, травень 2015 року;

за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у березні 2014 року, 259 968 грн. 60 коп. пені за період прострочення з 15.04.2014 по 14.10.2014, 90 414 грн. 06 коп. три проценти річних за період прострочення з 15.04.2014 по 15.09.2015 і 1 933 740 грн. 74 коп. інфляційних нарахувань за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2014 року січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2015 року ;

за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у квітні 2014 року, 100 022 грн. 83 коп. пені за період прострочення з 15.05.2014 по 14.11.2014, 34 776 грн. 15 коп. три проценти річних за період прострочення з 15.05.2014 по 16.09.2015 і 562 160 грн. 81 коп. інфляційних нарахувань за період з травня 2014 року по червень 2015 року;

за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у жовтні 2014 року, 145 487 грн. 22 коп. пені за період прострочення з 15.11.2014 по 14.05.2015, 17 440 грн. 23 коп. три проценти річних за період прострочення з 15.11.2014 по 16.09.2015 і 330 641 грн. 32 коп. інфляційних нарахувань за листопад, грудень 2014 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2015 року;

за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у листопаді 2014 року, 625 496 грн. 51 коп. пені за період прострочення з 15.12.2014 по 14.06.2015, 59 680 грн. 93 коп. три проценти річних за період прострочення з 15.12.2014 по 16.09.2015 і 1 182 004 грн. 18 коп. інфляційних нарахувань за грудень 2014 року та січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2015 року;

за прострочення оплати природного газу, переданого позивачем відповідачу у грудні 2014 року, 971 788 грн. 26 коп. пені за період прострочення з 15.01.2015 по 14.07.2015, 74 325 грн. 12 коп. три проценти річних за період прострочення з 15.01.2015 по 16.09.2015 і 1 502 491 грн. 89 коп. інфляційних нарахувань за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2015 року.

Відповідач вказані суми нарахованих позивачем пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань не сплатив.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обовязковим для виконання.

Частина 1 ст. 259 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобовязання мало бути виконане.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пленум Вищого господарського суду України у п. 7.1 своєї постанови від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань розяснив, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Однак при цьому слід мати на увазі, що у разі коли судовим рішенням з боржника стягнуто суму неустойки (штрафу, пені), то правова природа відповідної заборгованості саме як неустойки у зв'язку з прийняттям такого рішення залишається незмінною, і тому на неї в силу припису частини другої статті 550 Цивільного кодексу України проценти не нараховуються, інфляційні ж нарахування та нарахування трьох процентів річних на цю заборгованість можуть здійснюватися на загальних підставах відповідно до частини другої статті 625 названого Кодексу з дня, наступного за днем набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд Черкаської області дійшов таких висновків.

Відповідач не належним чином (з порушенням встановленого договором №1619/14-ТЕ-36 строку) виконав грошове зобовязання щодо оплати позивачу поставленого у 2014 році природного газу. Із заявленої у позові суми боргу 9 604 774 грн. 99 коп. відповідач погасив до подання позивачем позову 588 774 грн. 25 коп. і після подання позивачем позову по день прийняття господарським судом цього рішення - решту боргу у сумі 9 016 000 грн. 74 коп.

Отже в частині стягнення 588 774 грн. 25 коп. боргу у позові позивачу слід відмовити, а у частині стягнення решти боргу у сумі 9 016 000 грн. 74 коп. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідач порушив встановлені п. 6.1 договору №1619/14-ТЕ-36 строки оплати поставленого йому у січні, лютому, березні, квітні, жовтні, листопаді, грудні 2014 року природного у звязку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача передбачених п. 7 цього договору договором та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних.

Стягувані суми пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних позивач нарахував і предявив до стягнення у відповідності з умовами договору №1619/14-ТЕ-36, фактичними обставинами виконання відповідачем грошових зобовязань за цим договором щодо оплати позивачу вартості поставленого ним природного газу, встановленими індексами інфляції, встановленим розмірам облікової ставки НБУ та вимогами чинного законодавства в межах встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України шестимісячного строку від дня коли зобовязання мало бути виконано. Тобто розрахунки стягуваних сум пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних зроблені позивачем правильно.

Збільшена за домовленістю сторін згідно з п. 9.3 договору №1619/14-ТЕ-36 позовна давність за заявленими позивачем вимогами тривалістю 5 років на день подання позивачем позову не сплила.

За таких обставин позов в частині стягнення заявлених у позові до стягнення сум пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних підлягає задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої у позові пені господарський суд відхилив як недостатньо обґрунтоване та не підтверджене належними і допустимими доказами.

За подання позову позивач за платіжним дорученням від 11.11.2015 №3010011 сплатив до Державного бюджету 182700 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу пропорційно розміру задоволених позовних вимог за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 177785 грн. 35 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго (вул. Тищика, 12а, м. Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 02082675) на користь публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 20077720) 2 848 982 грн. 66 коп. пені, 8 922 203 грн. 62 коп. інфляційних нарахувань, 511 467 грн. 24 коп. три проценти річних, та 177785 грн. 35 коп. 182 700 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

В частині стягнення 9016000 грн. 74 коп. боргу провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 12.02.2016.

СУДДЯ М.В. Дорошенко