ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 р. Справа № 923/1958/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, м. Херсон

до: Управління житлово-комунального господарства Херсонської обласної державної адміністрації, м. Херсон

про стягнення 199950грн. 81коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа ОСОБА_1, довір. № 19 від 04.06.2015р.

від відповідача - уповноважена особа ОСОБА_2, довір. від 17.12.2015р.

Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (позивач) звернувся до суду з позовом до Управління житлово-комунального господарства Херсонської обласної державної адміністрації, м. Херсон пр. Ушакова 47, (відповідач) про стягнення 199950грн. 81коп., з яких - 111142грн. 16коп. основного боргу, 82496грн. 38коп. втрат від інфляції, 6312грн. 27коп. 3% річних, посилаючись на несвоєчасні розрахунки відповідача за договором № 3 від 26.07.2013р.

Ухвалами від 17.12.2015 та від 19.01.2016 розгляд справи відкладався.

Відповідач в засідання суду 02.02.2016 надав заперечення на позовну заяву та копію розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 13.10.2014р. №716, з якого вбачається, що назву відповідача змінено на Департамент житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Херсонської обласної державної адміністрації (м. Херсон пр. Ушакова 47, ).

Згідно з п. 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118, ідентифікаційний код зберігається за суб'єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. В інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб'єктам забороняється.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (далі - ідентифікаційний код).

З огляду на викладене, за одним ідентифікаційним кодом в Єдиному державному реєстрі не може обліковуватись декілька юридичних осіб.

Пунктом 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи.

З огляду на викладене, у зв'язку із зміною найменування юридичної особи, відповідачем у справі є Департамент житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Херсонської обласної державної адміністрації (м. Херсон пр. Ушакова 47, ).

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Між Управлінням житлово-комунального господарства Херсонської обласної державної адміністрації, яке перейменовано в Департамент житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Херсонської обласної державної адміністрації (відповідач у справі) та Причорноморським державним регіональним геологічним підприємством в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (позивач у справі) 26.07.2013р. був укладений договір підряду № 3 на проведення робіт по об'єкту: "Капітальний ремонт артезіанської свердловини № 3-138 в с. Новопавлівка Великоолександрівського району Херсонської області".

За умовами п. 1 договору відповідач відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 року № 109, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20 травня 2013 року №203 (зі змінами) та рішення Херсонської обласної ради від 12 липня 2013 року № 771, доручив, а позивач зобов'язався забезпечити відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт, пов'язаних з капітальним ремонтом артезіанської свердловини № 3-138 в с. Новопавлівка Великоолександрівського району Херсонської області".

Згідно з п. 8 договору договірна ціна складає 338470грн., в т.ч. податок на додану вартість 56412грн., та визначена на основі кошторису і є невід'ємною частиною договору (додаток №1).

Відповідно до п. 40 договору розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі п. 7 ст. 51 Бюджетного кодексу та з урахуванням положень Загальних умов на підставі актів виконаних робіт форм КБ-2 та КБ-3 проміжними платежами в міру виконання робіт. Розрахунки здійснюються по мірі надходження коштів з державного бюджету та в межах бюджетних призначень замовника.

Пунктом 41 договору передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється протягом 3 днів з дня підписання документів відповідачем.

Позивач виконав зобов'язання за договором на суму 317851грн. 70коп., про що свідчать акти виконаних робіт за вересень, жовтень та грудень 2013 року, які підписано сторонами без зауважень.

В порушення умов правочину та норм законодавства, відповідач, не виконав вимоги договору щодо своєчасних розрахунків, у звязку з чим має заборгованість перед позивачем в розмірі 111142грн. 16коп.

Позивач надсилав відповідачу претензію № 709/01 від 08.10.2014р. з вимогою сплатити заборгованість за договором від 26.07.2013р. № 3, однак претензія залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобовязань за вказаним договором, у звязку з чим позовні вимоги щодо стягнення 111142грн. 16коп. основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 625 ЦК України позовні вимоги про стягнення 3% річних в сумі 6312грн.27коп. та 82496грн. 38коп. втрат від інфляції також підлягають задоволенню.

Беручи до уваги доводи сторін та надавши їм правову оцінку, суд відхиляє заперечення відповідача на позов, виходячи з наступного.

Так, відповідач посилається на те, що борг виник у зв'язку з недостатністю бюджетного фінансування, в той час як відповідно до п. 39, 40, 44 договору розрахунки здійснюються за наявності відповідного бюджетного призначення на фінансування робіт по мірі надходження державних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ГК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями, а ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається. Зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до вимог договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також, за змістом ч. 1 ст. 229 ГК України та ч. 1 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобовязання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій чи бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Відповідальність боржника означає можливість стягнення за рахунок майна боржника суми невиконаного грошового зобовязання, тобто боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання за будь-яких обставин.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів, тому, є помилковим посилання скаржника на відсутність бюджетних коштів як на підставу для відмови у задоволення позову, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Таким чином, саме відповідач відповідно до вищезазначених норм закону, зобовязаний вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання ним обовязків за договором, внаслідок чого протилежні доводи відповідача не можуть бути прийнятими до уваги.

З огляду на викладене, несвоєчасні фінансування робіт з бюджету не виправдовує невиконання обовязків відповідачем та не є підставою для звільнення його від здійснення розрахунків.

Ці висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи, нормах чинного законодавства та сформованій судовій практиці, зокрема, рішенні Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Юліус проти України від 18.10.2005р. та постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 року по справі №11/446, яка відповідно до ст. 111-26 ГПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень.

Крім того, відповідно до п. 16.2 договору та ст. 320 ГК України позивач має право, а не обов'язок, призупинити роботи в разі невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором.

В той же час, ч. 4 ст. 538 ЦК України передбачено, що якщо зустрічне виконання обов'язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально підтверджені, а отже такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору відшкодовуються йому за рахунок відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Херсонської обласної державної адміністрації (м. Херсон пр. Ушакова 47, ) на користь Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (м. Херсон вул. 1-а Східна 24, код 21294767, р/р НОМЕР_1 ПАТ "ОСОБА_3 Аваль" м. Київ МФО 380805) - 111142грн. 16коп. основного боргу, 82496грн. 38коп. втрат від інфляції, 6312грн. 27коп. 3% річних та 2999грн. 27коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.02.2016

Суддя В.П.Ярошенко