ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.02.2016р. Справа № 905/3240/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Паюновій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агродонріелт, м. Донецьк

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛАН, с. Іванівка, Донецька область

про стягнення 48 762 грн. 21 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не зявився

від відповідача: представник не зявився

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 09.02.2016р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агродонріелт, м. Донецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛАН, с. Іванівка, Донецька область, про стягнення заборгованості за попереднім договором № 8/п/26/03 від 26.03.2013р. у сумі 31 383 грн. 40 коп., інфляційних втрат у сумі 16 319 грн. 31 коп., 3% річних у сумі 1 059 грн. 50 коп., а всього 48 762 грн. 21 коп.

Ухвалою суду від 27.11.2015р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 14.01.2016р.

Ухвалою суду від 14.01.2015р. господарським судом Донецької області було продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 09.02.2016р. та відкладено розгляд справи на 09.02.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладання з відповідачем попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р. та неналежне виконання відповідачем зобовязань за вказаним попереднім договором щодо укладання основного договору та оплати вартості наданих послуг. Нормативно позивні вимоги обґрунтовані ст.ст. 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 175, 193, 203 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 14.01.2016р. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, посилався на укладання з відповідачем попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р., здійснення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛАН попередньої оплати відповідно до умов попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р. 14.01.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. 09.02.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області надав пояснення стосовно граничного строку оплати вартості робіт.

Відповідач у свою чергу про судові засідання 14.01.2016р. та 09.02.2016р. був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані листи з відміткою про їх надсилання від 01.12.2015р. та 15.01.2016р., однак у засідання суду представника не направив, відзив на позов не надав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи, що неявка в судове засідання належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лан (далі замовник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агродонріелт (далі виконавець) був укладений попередній договір № 8/п/26/03 від 26.03.2013р. (далі - попередній договір), предметом якого є укладання протягом строку (терміну), передбаченого п.4 цього договору, основного договору договору на виконання робіт про впровадження науково-обґрунтованої сівозміни та розробку ротаційної таблиці, далі Основний договір.

Відповідно до п.3 попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р., істотними умовами Основного договору є:

- його предмет, а саме: надання виконавцем замовнику послуг з впровадження науково-обгрунтованої сівозміни та розробки ротаційної таблиці;

- ціна (вартість послуг), розмір та порядок визначення якої погоджено сторонами у п.5 попереднього договору;

- строк дії, а саме: з моменту укладення Основного договору та до моменту закінчення надання послуг, якщо інше не буде передбачено Основним договором.

Відповідно до п.4 попереднього договору, сторони домовились укласти основний договір у строк (термін) до 25 липня 2013 року. Сторони домовились, що не пізніше ніж за 20 календарних діб до кінцевого терміну укладення Основного договору, сторони проведуть спільні переговори щодо підписання Основного договору. Сторони вправі укласти Основний договір до початку строку (терміну), передбаченого цим пунктом.

Відповідно до п.5 попереднього договору, сторони домовились, що вартість послуг виконавця, що надаватимуться згідно з Основним договором, з одного гектару землі становитиме 18 грн. 00 коп. Загальна кількість гектарів становить 2 179,4 га. Загальна вартість робіт становитиме 39 229 грн. 20 коп. і буде зазначена в основному договорі. Вартість послуг є остаточною і може бути змінена лише у двосторонньому порядку. Зі сторони замовника забезпеченням попередньої домовленості перед виконавцем є 20% передоплата, що у перерахунку становить 7 845 грн. 80 коп. і яка після підписання основного договору враховується у загальну вартість робіт.

Згідно з п. 6, строк дії попереднього договору: з моменту його підписання сторонами та до укладання основного договору. Вказаний строк попереднього договору може бути змінено лише за згодою сторін.

Частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред'явлення вимоги кредитором вважається день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

При цьому, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 182 Господарського кодексу України за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

У разі якщо сторона, яка уклала попередній договір, одержавши проект договору від іншої сторони, ухиляється від укладення основного договору, друга сторона має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку.

Зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні.

Відносини щодо укладення попередніх договорів регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Угода сторін про наміри (протокол про наміри тощо) не визнається попереднім договором і не породжує юридичних наслідків.

Відповідно до ч.1, 3 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

За змістом даних статей вбачається, що за попереднім договором, сторони зобов'язуються лише в майбутньому укласти угоду спрямовану на передачу товару, виконання робіт, надання послуг або сплату грошей.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дослідивши наданий позивачем попередній договір № 8/п/26/03 від 26.03.2013р., судом встановлено, що істотні умови викладені у п.3 мають не чіткий характер. Зокрема сторони домовились, що згідно предмету Основного договору виконавець надає замовнику послуги з впровадження науково-обгрунтованої сівозміни та розробки ротаційної таблиці. Загальна кількість гектарів землі на котрій будуть надаватися вищевказані послуги становить 2 179,4 га., однак залишилось не зрозумілим де саме знаходиться дана дільниця землі.

Позивачем, на підтвердження факту виконання робіт, визначених у п.3 попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р., надано акт про передачу документів на виконані роботи від 30.04.2014р. Відповідно до вказаного акту вартість робіт складає 39 229 грн. 20 коп.

Згідно даного акту виконавцем проведено проектно-пошукові дослідження, виконано опрацювання результатів досліджень та роботи з розробки сівозміни на ділянці загальною площею 2 179,4 га. Зазначені у акті роботи не відповідають предмету Основного договору викладеного у попередньому договорі № 8/п/26/03 від 26.03.2013р.

Крім того, наданий позивачем акт свідчить про передачу документів, а не про виконання робіт.

Вказаний акт підписаний зі сторони виконавця директором ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агродонріелт та зі сторони замовника головним інженером ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Лан, підписи скріплені печатками підприємств.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що акт про передачу документів на виконані роботи від 30.04.2014р. був підписаний сторонами після закінчення строку протягом якого повинен був бути укладений Основний договір. При цьому, суд звертає увагу на те, що повноваження представника замовника на підписання вищевказаного акту не підтверджені.

У своїх поясненнях представник позивача зазначив, що останній вів перемовини з відповідачем стосовно оплати виконаних робіт, однак з вересня 2014 року відповідач припинив спілкування. Позивачем також зазначено, що керівник відповідача впродовж травня-серпня 2014 року постійно просив відстрочку щодо сплати грошової заборгованості в розмірі 31 383 грн. 40 коп., однак жодних доказів у підтвердження даних перемовин позивачем надано не було.

Згідно попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р. не вбачається строку протягом якого повинні бути виконані роботи та відповідно здійснені оплати. Доказів отримання відповідачем вимоги щодо оплати за виконані роботи або доказів неможливості вручення цієї вимоги позивачем не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів у підтвердження здійснення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛАН попередньої оплати. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що останній не має можливості надати відповідні платіжні доручення та банківські виписки, оскільки вони були втрачені під час бойових дій та розрахунковий рахунок позивача у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», на який здійснювалося перерахунок попередньої оплати, знаходиться під тимчасовою адміністрацією.

Надана позивачем довідка від 04.02.2016р. про суму заборгованості по договору № 8/п/26/03 судом не приймається до уваги, оскільки зі змісту даної довідки вбачається що між ТОВ «Агродонріелт» та ТОВ «ЛАН» був укладений договір № 8/п/26/03 від 23.03.2013р. Тобто позивачем зазначена інформація стосовно зовсім іншого договору, ніж той що є предметом даного спору, а саме попередній договір № 8/п/26/03 від 26.03.2013р.

Із наявних матеріалів у справі, судом не вбачається інших доказів у підтвердження здійснення ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛАН попередньої оплати відповідно до умов попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р. або вчинення відповідачем інших дій у підтвердження наміру щодо укладання Основного договору.

Протягом строку передбаченого п. 4 попереднього договору № 8/п/26/03 від 26.03.2013р., а саме до 25.07.2013р. та в подальшому Основний договір укладено не було.

Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то вимоги позивача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агродонріелт щодо стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛАН заборгованості за попереднім договором №8/п/26/03 від 26.03.2013р. у сумі 31 383 грн. 40 коп., інфляційних втрат у сумі 16 319 грн. 31 коп., 3% річних у сумі 1 059 грн. 50 коп., є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за вимогами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст. 205, ч.1 ст.509, ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ч.1 ст. 612, ст. 629, ч.1, 3 ст.635 Цивільного кодексу України; ст. 182, ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 33, 34, 38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Агродонріелт, м. Донецьк до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ЛАН, с. Іванівка, Донецька область, про стягнення заборгованості за попереднім договором №8/п/26/03 від 26.03.2013р. у сумі 31 383 грн. 40 коп., інфляційних втрат у сумі 16 319 грн. 31 коп., 3% річних у сумі 1 059 грн. 50 коп., а всього 48 762 грн. 21 коп., відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 09.02.2016р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.02.2016р.

Суддя Ю.С. Мельниченко