ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа № 911/5160/15

За позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ СКАЙД

про стягнення 3 393,51грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Українська страхова група (далі ПрАТ СК УСГ) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ СКАЙД (далі ПАТ СК СКАЙД) про стягнення 3 393,51грн в порядку регресу на підставі ст.1191 ЦК України.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що 18.12.2014 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Пежо, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, якого визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована відповідачем згідно полісу № АІ/4746164. Як вказує позивач, ним на підставі договору добровільного комплексного страхування наземних транспортних засобів № 28-2800-14-00094 від 19.08.2014, укладеного з ОСОБА_4, виплачено страхове відшкодування, суму якого він просить стягнути з відповідача як особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3.

Відповідач у справі ПАТ СК СКАЙД у своєму відзиві просить суд відмовити в позові в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідач свої зобовязання виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №1536 від 10.04.2015.

01.02.2016 позивачем подані клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.118, 121).

01.02.2016 відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.124).

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.08.2014 між ПрАТ СК УСГ та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водіїв та від нещасного випадку з водієм та пасажирів на транспорті №28-2800-14-00094, предметом якого є страхування транспортного засобу «Пежо» д.р.н. АА 3475 МН (а.с.9-11).

За умовами відповідного полісу:

- страховим випадком є викрадення, ДТП, ПДТО, стихійне лихо, пожежа, вибух, падіння предметівнапад тварин;

- франшиза 0.3%;

- зі строком дії з 24.08.2014 по 23.08.2015.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом сплати страхувальниками страхових платежів; страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ГК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

18.12.2014 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Пежо» д.р.н. АА 3475 МН, під керуванням водія ОСОБА_4, та транспортним засобом «ВАЗ-11183» д.р.н. АА 8128 СМ, під керуванням водія ОСОБА_3

Як встановлено постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.01.2015, що прийнята у справі 3/756/347/15 (а.с.19), ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до напису у нижньому правому куті копії вказаної постанови, вона набрала законної сили 03.02.2015.

В силу ч. 4 ст. 35 ГПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Як зазначено у вказаній постанові, внаслідок ДТП автомобіль, зокрема, «Пешо» д.н. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження, що підтверджується вказаною постановою та довідкою ДАІ (а.с.16-18).

Власник вказаного автомобіля, як підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14-15), ОСОБА_4 19.12.2014 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.42).

Відповідно до страхових актів від 14.01.2015, 10.03.2015 та від 24.03.2015 (а.с.45, 47, 49) позивачем затверджено виплатити ОСОБА_4 9612,62грн, 2722,88грн та 670,63грн відповідно.

Як вбачається з платіжних доручень №494 від 15.01.2015 на суму 9612,62грн, №4738 від 10.03.2015 на суму 2722,88грн, № 5927 від 25.03.2015 на суму 670,63грн (а.с.51-53), позивачем сплачено страхове відшкодування, за вирахуванням франшизи.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, особи, яка визнана винною у ДТП, застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на підставі полісу АІ № 4746164, за яким франшиза становить 0,00грн.

Позивач, як особа, що виплатила страхове відшкодування, звернувся до відповідача з заявою №11/11876 від 11.02.2015 про відшкодування 9612,62грн (а.с.54-55), яка отримана відповідачем 26.02.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.56).

Відповідачем виплачено позивачу 9549,62грн за вирахуванням 63,00грн вартості мийки автомобіля, яка не є прямим збитком позивача, що підтверджується платіжним дорученням №1536 від 10.04.2015 (а.с.83).

Крім того, 07.05.2015 позивач звернувся до відповідача з заявою №11/11626 від 06.05.2015 про відшкодування 3393,51грн (а.с.58-59), а саме за страховими актами від 10.03.2015 та від 24.03.2015, які перераховані платіжними дорученнями №4738 від 10.03.2015 на суму 2722,88грн, № 5927 від 25.03.2015 на суму 670,63грн.

Вказана вимога отримана відповідачем 12.05.2015, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.60).

Предметом спору у даній справі є обовязок відповідача виплатити позивачу сплачене ним страхове відшкодування в частині невідшкодованої відповідачем.

Заявлені вимоги є обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, виплативши страхове відшкодування страховик набув права вимоги, яке належало особі, що одержала страхове відшкодування, до особи, що відповідальна за збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана, зокрема, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Спеціальним законом, що регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів та відшкодування шкоди є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Як визначено статтею 22.1, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 33.1 вищезазначеного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:

- дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;

- вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;

- поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

- невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як визначено ст. 34-1 Закону, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно ст. 34.1 Закону, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (ст. 34.2 Закону).

Згідно ст. 34.4 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідач заперечуючи щодо суми відшкодування, посилається на те, що ним сплачено страхове відшкодування в розмірі 9549,62грн.

Суд не може прийняти вказані заперечення відповідача щодо суми відшкодування.

Нормами вказаного Закону передбачено визначення розміру шкоди на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом у разі шкоди, пов'язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей.

Проте як, розмір шкоди спричинений саме транспортному засобу визначається статтями 29, 30 Закону і не передбачають обовязкового звіту оцінювача при пошкодженні транспортного засобу.

Як передбачено п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Положення ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У даній справі позивачем заявлено вимоги за страховими актами від 10.03.2015 та від 24.03.2015, грошові кошти за якими перераховані платіжними дорученнями №4738 від 10.03.2015 на суму 2722,88грн, № 5927 від 25.03.2015 на суму 670,63грн.

Тобто позивачем в межах фактичних затрат заявлено регресні вимоги до відповідача в розмірі 3393,51грн (що складаються з сум страхового відшкодування 2722,88грн+670,63грн).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин, заявлені у даній справі вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у сумі 1218,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства СТРАХОВА КОМПАНІЯ СКАЙД на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група 3393,51грн страхового відшкодування в порядку регресу, а також 1218,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 08.02.2016

Суддя С.І. Чонгова