ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
===================================================================
УХВАЛА

02 лютого 2016 року Справа № 5/168/10

м. Миколаїв

Кредитори:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «БУД-МАСТЕР НК» (54055, м. Миколаїв, пр. Леніна, 94-А).

2. Южноукраїнська об'єднана державна податкова інспекція (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Комсомольська, 3).

3. Управління Пенсійного фонду України в м.Южноукраїнську Миколаївської області (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, б-р Цвіточний, 4).

4. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Южноукраїнську Миколаївської області (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, б-р Цвіточний, 4).

5. Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Миколаїв» (54013, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 4-а).

6. Южноукраїнський міський центр зайнятості (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Комсомольська, 3).

7. Миколаївське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (54017, м. Миколаїв, пр. Леніна, 93).

Банкрут: Приватне підприємство «ІНТЕГРАЛ АГРО» (55002, Миколаївська область, м.Южноукраїнськ, бульвар Шевченка, 8, кв. 74; код ЄДРЮОФОП 31979255).

Ліквідатор: арбітражний керуючий Пейчев В.С. (АДРЕСА_1).

Суддя Давченко Т.М.

при секретарі Говоріній А.Е. за участю представників:

від кредитора 4: Сало П.І. (доручення №1 від 04.01.2016р.);

від кредитора 5: Алешкевич Л.М. (довіреність № 09-32/609 від 26.10.2015р.);

від інших кредиторів представники не з'явилися;

від банкрута: арбітражний керуючий Пейчев В.С. - ліквідатор.

Суть спору: про банкрутство Приватного підприємства «ІНТЕГРАЛ АГРО»

Постановою господарського суду Миколаївської області від 05.03.2013р. Приватне підприємство «ІНТЕГРАЛ АГРО» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Пейчева Віталія Семеновича.

На адресу суду 20.01.2016р. від ліквідатора надійшло клопотання (від 15.01.2016р. вих..№ 02-04/108) про надання згоди на продаж заставного майна банкрута. Ухвалою суду від 21.01.2016р. розгляд вказаного клопотання було призначено на 02.02.2016р.

У судовому засіданні ліквідатор підтримав зазначене клопотання, а представник заставного кредитора заперечень не висловив.

Інші кредитори у судове засідання своїх представників не направили, заперечень не висловили.

Розглянувши клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна банкрута, дослідивши матеріали справи та вислухавши учасників процесу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання ліквідатора на підставі наступного.

При розгляді клопотання ліквідатора суд застосовує норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р., оскільки відповідно до ч. 1-1 Розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Закон про банкрутство у редакції від 22.12.2011р. набув чинності 19.01.2013р., тобто після порушення провадження у справі але до визнання боржника банкрутом.

Тобто, ліквідаційна процедура здійснюється відповідно до приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р., а тому й продаж майна має відбуватися відповідно до приписів нової редакції Закону про банкрутство.

Стаття 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначає повноваження ліквідатора та членів ліквідаційної комісії, в тому числі передбачає, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства; веде реєстр вимог кредиторів; тощо.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції від 22.12.2011р.) майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Тобто, мова йде лише про надання згоди.

Кошти, отримані від продажу майна, що є предметом застави, використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

З метою реалізації активів банкрута ліквідатором було направлено звернення кредитору, вимоги якого забезпечено заставою, щодо надання згоди на продаж заставного майна (а.с. 193-194 Т.6). Однак, Банк ліквідатору відповіді не надав.

Разом з тим, у судовому засіданні представник банку жодних заперечень не висловив, навпаки, підтримав клопотання ліквідатора.

Враховуючи викладене та беручи до уваги неможливість подальшого затягування розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне клопотання ліквідатора задовольнити, надати згоду на реалізацію заставного майна в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р.

Керуючись ст.ст. 24, 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 30.06.1999р., ст. ст. 42, 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р., ст. 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ліквідатора від 15.01.2016р. вих. № 02-04/108 про надання згоди на продаж заставного майна банкрута задовольнити.

2. Надати згоду на продаж майна банкрута - Приватного підприємства «ІНТЕГРАЛ АГРО» (код ЄДРЮОФОП 31979255), що є предметом забезпечення вимог Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Миколаїв».

3. Реалізацію заставного майна здійснювати в порядку, передбаченому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції від 22.12.2011р.

Суддя Т.М.Давченко