ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 904/7519/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Владимиренко С.В. - доповідач,
суддів:Мележик Н.І.,
Акулова Н.В.,
перевірив касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Верус"
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р.
та рішеннягосподарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015р.
у справі№904/7519/15 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна"
до відповідачів:1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Верус", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Гордон-Сервіс"
провизнання недійсним договору про відступлення права вимоги №01/07-15 від 10.07.2015р.
за участю представників:

позивача: Денисов А.М. дов. від 14.12.2015р. №56,

відповідачів: 1. Пєвнєв Д.Ю., дов. від 01.02.2016р. б/н,

2. не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" (позивач, далі - ТОВ"ТД"АТК Україна") звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Верус" (відповідач-1, далі - ТОВ"Юридична компанія "Верус",) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гордон-Сервіс" (ТОВ "Гордон-Сервіс", відповідач-2) з позовом про визнання недійсним договору №01/07-15 від 10.07.2015р. укладеного між відповідачами про відступлення права вимоги, за яким ТОВ "Гордон-Сервіс" передало ТОВ "Юридична компанія "Верус" право вимоги до позивача за договором надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р., укладеного між ТОВ "Гордон-Сервіс" та ТОВ "ТД "АТК Україна".

Позов мотивовано тим, що договір №01/07-15 від 10.07.2015р. про відступлення права вимоги, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Верус" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гордон-Сервіс" з порушенням ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України, оскільки п. 4.5 договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р. передбачено, що уступка прав за даним договором можлива за наявності згоди обох сторін договору, проте, позивач такої згоди не надавав, тому спірний договір не відповідає вимогам ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, внаслідок чого його слід визнати недійсним на підставі ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015р. (суддя Колісник І.І.) у справі №904/7519/15, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. (колегія суддів у складі головуючого судді Виноградник О.М., суддів: Вечірко І.О., Джихур О.В.) позов задоволено повністю. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги №01/07-15 від 10.07.2015р., укладений між ТОВ"Гордон-Сервіс" та ТОВ "Юридична компанія "Верус"; стягнуто з відповідачів на користь позивача по 609 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішенням та постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Верус" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015р. і постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. у справі №904/7519/15 скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

ТОВ "Торгівельний дім "АТК Україна" подано суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в якій просить залишити рішення господарського суду Дніпропетровської області від 05.10.2015р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на неї, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача-1, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.10.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гордон-Сервіс" (виконавець) укладено договір надання послуг №0110/2, за п.п.1.1.-1.2. якого замовник доручає виконавцю, а останній зобов'язується виконати та організувати по завданню "замовника" наступні послуги: виконання вантажно-розвантажувальних робіт на об'єкті замовника; послуги по фасуванню, перефасуванню ТМЦ; пакувальні роботи; замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконавцю надані послуги на умовах та в порядку цього договору.

Відповідно до п.4.5. договору надання послуг №0110/2, відступлення права вимоги за цим договором третім особам може бути здійснено тільки за згодою обох сторін цього договору.

Строк дії договору встановлено з 01.10.2014 року до 30.09.2015 року (п. 7.1 договору).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 10.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гордон-Сервіс" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Верус" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №01/07-15, за яким ТОВ "Гордон-Сервіс" передає ТОВ "Юридична компанія "Верус", а новий кредитор приймає право вимоги, що належить первісному кредитору і стає кредитором за договором надання послуг № 0110/2 від 01.10.2014р., укладеним між ТОВ"Гордон-Сервіс" та ТОВ"Торгівельний дім "АТК Україна".

За умовами визначеними в п. 1.2 договору про відступлення права вимоги, новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов'язань за основним договором, у т.ч. погашення штрафних санкцій, які виникнуть (виникли) у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором.

В п.п.2.1-2.2 договору про відступлення права вимоги передбачено, що ТОВ "Гордон-Сервіс", як первісний кредитор, зобов'язується передати ТОВ "Юридична компанія "Верус", як новому кредитору, всі документи, які засвідчують право вимоги, що передаються за цим договором, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основним договором; ТОВ "Гордон-Сервіс" зобов'язаний письмово сповістити ТОВ "Торгівельний дім "АТК Україна" про відступлення права вимоги за цим договором протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання договору.

Пунктом 4.1 договору про відступлення права вимоги сторони передбачили, що він набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Пунктом 4.3. договору про відступлення права вимоги передбачено, що відступлення вимоги згідно з цим договором не тягне за собою ніяких змін умов основного договору.

Як зазначено судами, ТОВ "Гордон-Сервіс" 10.07.2015р. листом №16/7 повідомив ТОВ"Торгівельний дім "АТК України" про відступлення права вимоги на суму 518973грн. новому кредитору - ТОВ "Юридичній компанії "Верус". Судом апеляційної інстанції зазначено про відсутність в матеріалах справи доказів надіслання зазначеного листа, ненадання їх сторонами протягом розгляду справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Черновського Г.В. від 31.03.2015р., відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.04.2015р. старшим оперуповноваженим відділу ОВЕЗ ОУ ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області лейтенантом міліції Пронякіним К.Д. за описом документів від 23.04.2015р. вилучено, в тому числі, оригінал договору № 0110/2 від 01.10.2014р. на 3-х арк. у ТОВ "ТД "АТК Україна".

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2015р. у даній справі витребувано у слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДВС у Дніпропетровській області належним чином засвідчену ксерокопію договору №0110/2 від 01.10.2014р. та залучено до матеріалів цієї справи. Відповідно до наданої ксерокопії договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р., яка належним чином засвідчена з оригіналу старшим слідчим СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кириченко Є.В. вбачається, що спірний договір містить п.4.5, за яким відступлення права вимоги за договором здійснюється тільки за згодою обох сторін.

Зі змісту акту ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області №2686/04-63/22 39090479 від 11.08.2015р., складеного за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарської діяльності з ТОВ"Гордон-Сервіс", ТОВ"Амарант Груп" за період з 01.04.2013р. по 30.04.2015р., вбачається, що в акті викладено повний текст договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р., в якому є аналогічний п. 4.5 договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р., як і в наданій ксерокопії договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р., належним чином засвідченій з оригіналу старшим слідчим СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кириченко Є.В.

При здійсненні апеляційного провадження, як зазначено судом апеляційної інстанції, в судовому засіданні 26.11.2015р. відповідач-1 надав для огляду договір №0110/2 від 01.10.2014р., стверджуючи, що він є оригіналом, який досліджено судом та з'ясовано, що редакція наданого відповідачем-1 договору №0110/2 від 01.10.2014р., відрізняється від тексту договору № 0110/2 від 01.10.2014р., засвідченого слідчим СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська та текстом цього ж договору, наведеного в акті перевірки ДПІ в Жовтневому районі м.Дніпропетровська від 11.08.2015р.

Судом апеляційної інстанції за результатами проведеного аналізу договорів (наданого відповідачем-1 та отриманого від слідчого) вказано про відсутність в редакції договору №0110/2 від 01.10.2014р., наданого відповідачем-1, пункту 4.5 р.4 про обмеження відступлення права вимоги та наявності пункту 4.4 р.4 договору, яким передбачено додаткову відповідальність ТОВ"ТД "АТК Україна" у вигляді штрафу 20% за прострочення оплати наданих послуг від суми заборгованості. Крім цього, зазначено, що в п.5.1. р.5 договору надання послуг №0110/2, наданого слідчими та податковими органами, до переліку форс-мажорних обставин віднесено оголошення війни або фактична війна, проте, в редакції п.5.1 р.5 договору № 0110/2 наданого відповідачем-1 ці обставини відсутні, виключені; вказано, що в розділі 4 тексту обох редакцій договору № 0110/2 п.п.4.2, 4.3, 4.4 мають нумерацію п.п.4.1, 4.2, 4.3; в тексті договору №0110/2, наданого в ксерокопії, засвідченій слідчим та в тексті акту наданого податковим органом п.4.1 р.4 договору відсутній.

Частиною 1 статті 512 Цивільного кодексу України запроваджено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, не дивлячись на необов'язковість отримання згоди боржника на зміну кредитора в зобов'язанні, сторонами в договорі можливе передбачення обов'язкової умови щодо отримання згоди від боржника при відступленні кредитором прав вимоги.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільному кодексу, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

При здійсненні апеляційного провадження, врахував приписи ст.ст. 32, 33, 36, ч.1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, зазначив про обізнаність відповідачів про розгляд даної справи в суді першої інстанції з огляду на подане ТОВ"Юридична компанія "Верус" клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення поважних причин щодо нез'явлення в судове засідання, наявність в матеріалах справи витребуваної та дослідженої судом першої інстанції належним чином засвідченої ксерокопії договору надання послуг №0110/2, наданої слідчим органом, незаінтересованим в результаті розгляду цієї справи, викладення повного тексту цього договору податковим органам в акті перевірки із наявністю в ньому аналогічного п.4.5 договору, не надання відповідачем-1, всупереч ч.1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України доказів щодо підтвердження причин поважності неподання до місцевого господарського суду оригіналу договору надання послуг від 01.10.2014р. №0110/2 наданого суду апеляційної інстанції та який містить іншу редакцію порівняно з отриманою ксерокопією договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р., належним чином засвідченого з оригіналу старшим слідчим СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кириченко Є.В., апеляційний господарський суд, пославшись на ст.ст. 43, 99 Господарського процесуального кодексу України зазначив про неприйняття як доказу у справі наданого відповідачем -1 до суду апеляційної інстанції договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р. в іншій редакції.

Водночас, врахував положення ч.1 ст. 203, ч.1 ст. 512, ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України, п.4.5 договору надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р., ксерокопія якого надана старшим слідчим СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області Кириченко Є.В. згідно зі ст.38 Господарського процесуального кодексу України, зазначив про дійсність цього договору в наданій старшим слідчим редакції, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів визнання його недійсним, вказав про наявність в п.4.5 договору обмеження щодо відступлення права вимоги тільки за згодою обох сторін цього договору, врахував відсутність згоди на відступлення прав вимоги за договором надання послуг №0110/2 від 01.10.2014р. ТОВ "Торгівельний дім "АТК Україна", місцевий господарський суд, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, дійшов вірного висновку, що договір про відступлення права вимоги від 10.07.2015р. №01/07-15 суперечить положенням ч.1 ст. 516 Цивільного кодексу України та як наслідок зазначив про наявність підстав згідно ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України для визнання спірного договору недійсним на підставі ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, задовольнив позовні вимоги повністю.

З вимогами судів попередніх інстанцій погоджується колегія суддів касаційної інстанції.

Скаржником не доведено суду касаційної інстанції порушення або неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій певних норм матеріального чи процесуального права щодо обставин, встановлених ними під час розгляду справи.

Відповідно до ст.1117 Господарського процесуального кодексу України перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи, зі здійсненням перевірки застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що прийнята у даній справі постанова апеляційного господарського суду, якою залишено без змін рішення місцевого господарського суду, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до ст.1117 Господарського процесуального кодексу України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції та не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115 , 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Верус" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015р. у справі №904/7519/15 залишити без змін.

Головуючий суддя: С.В. Владимиренко

Судді: Н.І. Мележик

Н.В. Акулова