ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2016 р.Справа № 922/6522/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Регіон-04", м. Харків
до 1-ого відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат" м. Ізмаїл , 2-ого відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ціль-8", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників :

позивача - ОСОБА_3 (дов. б/н від 22.12.15);

1 відповідача - не з'явився;

2 відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Регіон-04", м. Харків звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до 1-ого відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат" м. Ізмаїл, Одеська область, 2-ого ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ціль-8", м. Харків, в якій просив суд :

-стягнути з ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» на користь ПП "Регіон-04" 16290,00 грн. основного боргу, 8353,64 грн. інфляційних витрат,

-стягнути солідарно з ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ЦІЛЬ-8» на користь Приватного підприємства "Регіон-04" 539,59 грн. 3% річних. Стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача сплачений судовий збір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на укладення між Приватним підприємством "Регіон-04" (Постачальник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» (Покупець) 02 жовтня 2013р. договору № 2/10

Як вказує позивач в позовній заяві, згідно специфікації № 4 від 22.08.2014р до Договору № 2/10 сторонами узгоджена вартість ножів, а саме: «Нож ГТ 15.2245» у розмірі 640,00 грн. х 30 = 19200,00 грн. без ПДВ. Нож ГТ 15.2246» у розмірі 660,00 грн. х 60 = 39600,00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ 15.1250» у розмірі 150,00х 20 = 3000,00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ 15.1257» у розмірі 1050,00х 32 = 33600,00 грн. без ПДВ. Сторонами п.2.2. Договору № 2/10 обумовлені умови оплати, а саме 50 % передплатив, остаточний розрахунок продовж 14 календарних днів після поставки продукції, на виконання Договору № 2/10 14 листопада 2014 року Позивач поставив Відповідачу 1 продукцію, а саме: «Нож ГТ 15.2245» у розмірі 640,00 грн. х 30 = 19200,00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ 15.2246» у розмірі 660,00 грн. х 60 = 39600.00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ15.1250» у розмірі 150,00х 20 = 3000,00 грн. без ПДВ, на загальну суму разом з ПДВ 74160,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 14-04/11 від 14.11.2014р. та довіреністю № 6109 від 13.11.2014р.

15 жовтня 2014 року Відповідач 1 платіжним дорученням № 2109 частково оплатив вартість отриманої продукції у сумі 57240,00 грн., але частина товару залишилась не сплаченою, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 16920,00 грн.

У зв'язку з тим, що Відповідач 1 прострочив сплату основної суми заборгованості (16290,00 грн.), позивачем нараховано 3% річних у розмірі 539,59 грн. (з 29.11.2014р. по 22.12.2015р.).

В подальшому, 02 жовтня 2013р. між Приватним підприємством "Регіон-04"» та ТОВ «ЦІЛЬ-8» було укладено договір поруки. Відповідно до договору поруки від 02.10.2013р. ТОВ «ЦІЛЬ-8» поручається перед Приватним підприємством "Регіон-04" за виконання обов'язку ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» щодо оплати вартості товару за договором № 02/10 від 02.10.2013р., який укладений між ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» та Приватним підприємством "Регіон-04".

Як вказував позивач у позовній заяві, у зв'язку з тим, що ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» прострочило виконання свого обов'язку щодо своєчасної сплати за продукцію за договором № 02/10 від 02.10.2013р., ТОВ «ЦІЛЬ-8» несе солідарну відповідальність з ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» за прострочення оплати за продукцію ПП "Регіон-04" у вигляді трьох відсотків річних від простроченої суми (16290,00 грн.), що складає суму 539,59грн.

В якості правових підстав позову позивач посилається на положення ст.ст. 526, 530, 559, 610,625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 25.12.2015 року порушено провадження у справі № 922/6522/15, розгляд справи призначено на 21.01.2016року.

18.01.2016року від Приватного підприємства "Регіон-04", м. Харків надійшла заява(вх.№1334) про зменшення позовних вимог , в якій останній просить суд :

1. Стягнути з ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» на користь ПП "Регіон-04" 16290,00 грн. основного боргу, 8052,01 грн. інфляційних витрат.

2. Стягнути солідарно з ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ЦІЛЬ-8» на користь Приватного підприємства "Регіон-04" 582,68 грн. 3% річних.

3. Стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою господарського суду від 21.01.2015року , прийнято заяву Приватного підприємства "Регіон-04", м. Харків про зменшення позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» на користь ПП "Регіон-04" 16290,00 грн. основного боргу, 8052,01 грн. інфляційних витрат, та збільшення позовних вимог в частині солідарного стягнення з ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ЦІЛЬ-8» на користь Приватного підприємства "Регіон-04" 582,68 грн. 3% річних, до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України. Задоволено клопотання першого відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату. Розгляд справи відкладено до 04.02.2016року.

Ухвалою господарського суду від 04.02.2016року , задоволено клопотання першого відповідача, розгляд справи відкладено до 11.02.2016року.

Представник позивача в судовому засіданні 11.02.2016року підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Перший відповідач в призначене судове засідання свого повноважного представника не направив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Другий відповідач в судове засіданні не з'явився, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини своєї неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК України.

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що перший та другий відповідачі були повідомлені належним чином, про дату та час розгляду справи, та те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, суд згідно статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача , повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані сторонами докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості, суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством "Регіон-04" (Постачальник) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» (Покупець) 02 жовтня 2013р. укладено договір № 2/10.

Згідно з умовами п.1.1. договору, сторонами передбачено, що продавець зобов'язується поставити покупцю, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію, асортименті, кількості і по цінам, відповідно до Специфікацій, які є додатками до цього договору.

Згідно п.1.3. договору сторонами передбачено, що специфікації, вказані в п.1.1. даного договору мають свій порядковий номер, який є невід'ємною частиною цього договору з моменту їх підписання обома сторонами.

Розділом другим договору сторонами визначено вартість і порядок розрахунків, зокрема, п.2.1,.2.2, 2.3. договору загальну вартість договору становить сума всіх Специфікацій і окремих виставлених рахунків до цього договору.

Порядок розрахунків: передоплата 50%, кінцевий розрахунок 50% протягом 14 днів з моменту відвантаження продукції, якщо окремо не вказується в Специфікаціях, окремо виставлених рахунках до цього договору. Термін поставки - 60 робочих днів з моменту передоплати 50%.

Платежі за товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника банківським переказом. Момент оплати вважається днем відправлення грошей з розрахункового рахунку Замовника.

Строк дії договору сторонами визначено в п.4.1 договору, та зазначено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2014року.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно специфікації № 4 від 22.08.2014р до Договору № 2/10 сторонами узгоджена вартість ножів, а саме: «Нож ГТ 15.2245» у розмірі 640.00 грн. х 30 = 19200,00 грн. без ПДВ. іНож ГТ 15.2246» у розмірі 660,00 грн. х 60 = 39600,00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ 15.1250» у розмірі 150,00х 20 = 3000,00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ 15.1257» у розмірі 1050,00х 32 = 33600,00 грн. без ПДВ. Сторонами п.2.2. Договору № 2/10 обумовлені умови оплати, а саме 50 % передплатив, остаточний розрахунок продовж 14 календарних днів після поставки продукції, на виконання Договору № 2/10 14 листопада 2014 року Позивач поставив Відповідачу 1 продукцію, а саме: «Нож ГТ 15.2245» у розмірі 640,00 грн. х 30 = 19200,00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ 15.2246» у розмірі 660,00 грн. х 60 = 39600.00 грн. без ПДВ, «Нож ГТ15.1250» у розмірі 150,00х 20 = 3000,00 грн. без ПДВ, на загальну суму разом з ПДВ 74160,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 14-04/11 від 14.11.2014р. та довіреністю № 6109 від 13.11.2014р.

15 жовтня 2014 року Відповідач 1 платіжним дорученням № 2109 частково оплатив вартість отриманої продукції у сумі 57240,00 грн., але частина товару залишилась не сплаченою, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 16290,00 грн.

У зв'язку з тим, що Відповідач 1 прострочив сплату основної суми заборгованості 16290,00 грн., вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду .

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 ст.712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У п. 1.7. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Таким чином, 1-ий відповідач мав здійснити оплату товару до 28.11.2014року

Проте, як зазначає позивач у позовній заяві 1-ий відповідач частково здійснив оплату товару поставленого по видатковій накладній № 14-04/11 від 14.11.2014р., що підтверджується платіжним дорученням № 2109 у сумі 57240,00 грн., але частина товару залишилась не сплаченою, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 16920,00 грн.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з першого відповідача за неналежне виконання грошових зобов'язань 3% річних в сумі 582,68грн., інфляційних втрат у розмірі8052,01 грн., суд зазначає наступне:

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, інфляційних втрат, доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з першого відповідача 3% річних в сумі 582,68грн., інфляційних втрат у розмірі8052,01 грн. - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з відповідача-2 три процента річних в сумі 582,68грн., як солідарного боржника, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджено, 02 жовтня 2013р. між Приватним підприємством "Регіон-04"» та ТОВ «ЦІЛЬ-8» було укладено договір поруки. Відповідно до договору поруки від 02.10.2013р. ТОВ «ЦІЛЬ-8» поручається перед Приватним підприємством "Регіон-04" за виконання обов'язку ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» щодо оплати вартості товару за договором № 02/10 від 02.10.2013р., який укладений між ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» та Приватним підприємством "Регіон-04".

Статтею 540 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки від 02.10.201Зр. ТОВ «ЦІЛЬ-8» зобов'язалося у разі порушення ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» обов'язку за договором№02/10 від 02.10.2013р. самостійно виконати зазначений обов'язок ПАТ «Ізмаїльський целюлозно - картонний комбінат» перед ГІП "'Регіон-04'', включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, на підставі письмової вимоги ПП "Регіон-04"у десятинний строк.

Згідно п. 5.1 договору поруки від 02.10.2013р. ТОВ «ЦІЛЬ-8» та ПАТ «Ізмаїльський целюлозно - картонний комбінат» несуть солідарну відповідальність перед ПП "Регіон-04" за прострочення оплати за договором № 02/10 від 02.10.2013р. у вигляді трьох відсотків річних простроченої суми.

Згідно п.4.1. цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки на підставах зазначених ст.559 Цивільного кодексу України.

Частиною 4 статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини 4 статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини 4 статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини 4 статті 559 ЦК України).

При цьому, встановлений у другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого воно припиняється.

Отже, зі збігом цього строку (який є преклюзивним, тобто таким, з яким пов'язане існування (виникнення або припинення) самого права) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, виходячи з положень другого речення частини 4 статті 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення за основним зобов'язанням .

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-53цс14 та у справі № 6-6цс14.

Відповідно до ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 23.12.2015 р., про що свідчить штамп канцелярії господарського суду Харківської області .

Таким чином, враховуючи те, що вимога до поручителя ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ціль-8", м. Харків про виконання ним зобов'язання за договором поруки не була пред'явлена позивачем та в судовому порядку позивач звернувся до другого відповідача лише 23.12.2015р., тобто з пропуском встановленого частиною 4 статті 559 ЦК України строку, суд дійшов висновку, що порука за договором від 02 жовтня 2013року є припиненою.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на першого відповідача .

Керуючись ст.ст. 11, 509, 553, 554, 543, 693,712 ЦК України, 33, 43, 44, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат" ( 68603, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 300, код 00278818) на користь Приватного підприємства "Регіон -04"( 61007, м. Харків, пр. Фрунзе, 26, поверх 3, код 32759862) -16290,00 грн. основного боргу, 8052,01 грн. інфляційних витрат, 582,68грн. 3% річних, витрат по сплаті судового збору в сумі 1218,0грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в задоволенні позовних вимог до другого відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ціль-8", м. Харків про стягнення 3% річних в сумі 582,68грн.

Повне рішення складено 12.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_4