ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р.Справа № 916/948/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ліпчанської Н.В.

при секретарі судового засідання Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача ОСОБА_1 за довіреністю від 16.04.2015 року №206

від третьої особи не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 20.10.2015 року

у справі №916/948/15-г

за позовом ОСОБА_2 Феномен, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області

за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Бритиш Моторс Україна, м. Київ

про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року ОСОБА_2 Феномен, м. Київ звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області, в якій просило суд визнати поруку, яка була надана ОСОБА_2 Феномен, м.Київ на підставі договору поруки від 30.07.2010 року №1180-СК в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Бритиш Моторс Україна, м. Київ основного зобовязання перед Публічним акціонерним товариством МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області за кредитним договором від 28.09.2004 року, припиненою.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.03.2015 року у справі №916/948/15-г позовна заява прийнята до розгляду, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Бритиш Моторс Україна, м. Київ.

16.04.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Україна", м.Київ подало до господарського суду Одеської області позов до відповідачів ОСОБА_2 "Феномен", Публічного акціонерного товариства МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області про визнання договору поруки від 30.07.2010 року № 1180-СК, укладеного між ОСОБА_2 "Феномен", м.Київ і Публічним акціонерним товариством МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Україна", м. Київ основного зобов'язання перед Публічним акціонерним товариством МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області за кредитним договором від 28.09.2004 року № 31/К, припиненим.

Про прийняття позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Україна", м. Київ до розгляду та вступ його у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача винесено ухвалою господарського суду Одеської області від 17.04.2015 року у справі №916/948/15-г .

22.05.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Бритиш Моторс Україна", м.Київ звернулося до господарського суду Одеської області з заявою про зміну предмету позову, згідно з якою просить суд визнати поруку, що виникла на підставі Договору поруки від 30.07.2010 року №1180-СК в забезпечення виконання Товариства з обмеженою відповідальністю „Бритиш Моторс Україна основного зобовязання перед Публічним акціонерним товариством МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області за Кредитним договором від 28.09.2004 року №31/К, припиненою.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20.10.2015 року у справі №916/948/15-г (суддя Власова С.Г.) позов ОСОБА_2 Феномен, м. Київ та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Бритиш Моторс Україна, м. Київ задоволено, визнано поруку, яка була надана ОСОБА_2 Феномен, м. Київ на підставі договору поруки від 30.07.2010 року №1180-СК в забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Бритиш Моторс Україна, м. Київ основного зобовязання перед Публічним акціонерним товариством МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області за кредитним договором від 28.09.2004 року, припиненою, а також відшкодовано позивачу та третій особі за рахунок відповідача судові витрати.

Публічне акціонерне товариство МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області з рішенням суду не погодилось, тому звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення господарського суду Одеської області від 20.10.2015 року у справі №916/948/15-г скасувати та залишити позов без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права і неповним зясуванням всіх обставин справи. Зокрема, судом першої інстанції порушено процесуальні строки, передбачені статтею 69 Господарського процесуального кодексу України та проігноровано клопотання відповідача щодо залишення позовів без розгляду.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі. Представники позивача та третьої особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Про причину неявки суд не повідомили, своїми процесуальними правами, передбаченими статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались, ніяких клопотань з цього приводу судовій колегії не надали, неявка без поважних причин у судове засідання представників сторін не тягне за собою відкладення розгляду справи на інші строки, тому справу розглянуто за наявними матеріалами та поясненнями представника відповідача, а повний текст постанови направляється сторонам по справі в установленому порядку.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для зясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 916/948/15-г та наданих представником відповідача пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду є обґрунтованим та правомірним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ОСОБА_3», в подальшому перейменованим в Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (ОСОБА_3) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» (Позичальник) було укладено кредитний договір від 28.09.2004 року № 31/К, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобовязався на оплату витрат, повязаних з придбанням автомобілів, в т.ч. митних платежів, закупівлю запчастин, реконструкцію офісних і складських приміщень, оплату інших поточних витрат надати Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 300 000 Євро 00 центів з 28.09.2004 року і терміном погашення до 27.09.2005 року включно, із сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 13,5 % річних, а Позичальник зобовязався у розмірі, на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, а також сплатити комісії, штрафи та пеню, передбачені цим договором.

Додатковими угодами до кредитного договору від 28.09.2004 року № 31/К неодноразово вносились зміни та доповнення до договору. Зокрема, додатковою угодою від 30.09.2011 року № 9 сторони підтвердили, що на момент укладання цієї додаткової угоди заборгованість Позичальника перед Банком за основним боргом за кредитом (борг Позичальника за кредитом без врахування відсотків) становить 4 143 000 доларів США. Також викладено пункт 1.1. Договору у наступній редакції:

«ОСОБА_3 зобовязався надати позичальнику на:

- оплату витрат, повязаних з придбанням автомобілів, в т.ч. митних платежів, закупівлю частин, реконструкцію офісних і складських приміщень, оплату інших поточних витрат;

- купівлю нерухомості загальною площею 1 325,8 кв.м., розташованої за адресою: м.Київ, вул. Кіровоградська, 21а, що належить КОРПОРАЦІЇ «ФЕНОМЕН» вартістю 1 032 000 доларів США та сплату додатку на прибуток на суму еквіваленту 168 000 доларів США, кредит у вигляді не поновлювальної мультивалютної кредитної лінії на суму 4 586 559 Євро 00 центів з урахуванням наступних лімітів заборгованості: по заборгованості у Євро не більше ніж 400 000 Євро і по заборгованості у доларах США не більше ніж 5 700 000 доларів США терміном погашення до 27.09.2012 року включно з урахуванням п.п. 4.1., 4.1.1. 4.1.10 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов п. 1.4. даного договору, а Позичальник зобовязався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в цьому договорі, повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити пеню та штрафи, які передбачені умовами цього договору. Кредит видається з можливістю зміни валюти виконання зобовязання у національній валюті України.

Для уникнення сумнівів сторони цим домовились, що, незважаючи на суму кредитної лінії, встановлену цим п. 1.1., фактичний залишок заборгованості Позичальника за кредитом у будь-який час дії цього договору не може перевищувати максимального залишку заборгованості для кожного відповідного періоду, встановленого відповідно до п.п. 4.1., 4.1.1. 4.1.10 цього договору.

Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок) Позичальника, що є невідємною частиною цього договору».

Для забезпечення виконання умов кредитного договору від 28.09.2004 року № 31/К та додаткових угод до нього між Відкритим акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ ОСОБА_3» (Кредитор) та ОСОБА_2 «Феномен» було укладено договір поруки від 30.07.2010 року №1180-СК та додаткову угоду від 30.09.2011 року №1 до договору поруки.

Відповідно до пункту 1.3. Договору поруки у випадку порушення Боржником зобовязань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед Кредитором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 1.4. договору поруки).

Згідно з пунктом 5.1 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним і за цим договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 Цивільного кодексу України).

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_3 надав Позичальнику кредит відповідно до умов договору, що підтверджується меморіальними ордерами, наявними в матеріалах справи.

У звязку з неналежним виконанням Боржником зобовязань за кредитним договором, Публічне акціонерне товариство МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю Бритиш Моторс Україна, м. Київ та до ОСОБА_2 Феномен, м. Київ з листами-претензіями від 20.09.2013 року №868/04 та від 19.06.2014 року №502/04, в яких ОСОБА_3 вимагав погашення заборгованості по кредиту, відсоткам і неустойці у повному обсязі протягом 30 днів з дня отримання вимоги.

Однак, заборгованість за кредитним договором погашена не була.

Доказів наявності іншого строку виконання кредитного зобов»язання, встановленого рішенням суду по іншій справі, матеріали справи не містять.

В даній справі предметом розгляду є питання припинення поруки позивача та третьої особи з самостійними вимогами за належне виконання третьою особою умов кредитного договору.

Дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Чинним законодавством України передбачено, що банками здійснюється фінансове посередництво у формі банківських операцій, зокрема розрахункових, кредитних (стаття 339 Господарського кодексу України). Розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері (частина 1 статті 341 Господарського кодексу України), а кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян (стаття 345 Господарського кодексу України).

Відповідно до частина 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом статей 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

За змістом частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина 4 статті 559 Цивільного кодексу України передбачає 3 випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України); протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги),якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини 4 статті 559, статті 1050 Цивільного кодексу України, тому в цьому разі порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14, висновки якого є обовязковими для всіх судів України в силу приписів статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд України зазначив, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

За умовами додаткової угоди від 30.09.2011 року №9 до кредитного договору від 28.09.2004 року №31/К терміном погашення кредиту є 27.09.2012 року. Пунктом 4.1.2 додаткової угоди від 30.09.2011 року №9 встановлено, що за умови відсутності станом на 26.09.2012 року порушень Позичальником термінів та строків повернення кредиту, та/або сплати процентів, та/або комісій у відповідності до пунктів 4.1.1., 4.2., 7.9. даного Договору більш ніж на 90 календарних днів та наявності прибуткової діяльності Позичальника за результатами аналізу фінансової звітності за рік, термін погашення кредиту за даним договором автоматично продовжується по 27.09.2013 року включно, при цьому залишок заборгованості за кредитною лінією у євро змінюється відповідно до графіку.

Публічне акціонерне товариство МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначає, що кінцевим строком погашення заборгованості за кредитним договором є 27.09.2012 року включно.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги, відповідач зазначає, що порушень термінів та строків повернення кредиту за договором більш ніж на 90 календарних днів у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» не було, тому термін погашення кредиту за договором автоматично продовжився до 26.09.2014 року.

На підтвердження відсутності порушень термінів та строків погашення кредиту відповідачем додано реєстр документів по рахункам на 2 аркушах. Судова колегія, розглянувши додаткові пояснення з доданими копіями документів доходить висновку, що дані реєстри по рахунку не можуть бути прийняті в якості доказів продовження строків повернення кредиту, оскільки з них не вбачається, що у третьої особи були відсутні порушення з повернення коштів за кредитним договором та належного виконання цією особою основного зобов»язання за кредитним договором. До того ж, суд апеляційної інстанції не може прийняти ці документи в якості доказів по справі ще й тому, що скаржник не довів за нормами ст.101 Господарського процесуального кодексу України неможливість подання цих матеріалів суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що в господарському суді м. Києва розглядається справа №910/28867/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» та ОСОБА_2 «Феномен» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідачем на підтвердження своїх доводів не надано рішення суду в даній справі, яке б свідчило про відсутність порушень термінів та строків погашення кредиту, а саме звернення з відповідним позовом до господарського суду м. Києва спростовує його ж доводи про нібито відсутність порушень з повернення кредиту по даній справі.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні статей 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження факту відсутності порушень термінів та строків повернення кредиту за договором та продовження терміну погашення кредиту.

У відповідності до вимог частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України ОСОБА_3 повинен був звернутися з претензією до Боржника та у разі непогашення ним заборгованості з позовною заявою до суду в 6 місячний строк з моменту настання кінцевого строку погашення заборгованості, тобто до 27.03.2013 року включно.

З матеріалів вбачається, що вперше з претензією про неналежне виконання умов договору ОСОБА_3 звернувся лише 20.09.2013 року, тобто з порушенням 6-ти місячного строку, встановленого цивільним законодавством України.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого та правомірного висновку щодо припинення зобовязань ОСОБА_2 Феномен, м. Київ перед Публічним акціонерним товариством МАРФІН БАНК, м.Іллічівськ Одеської області за договором поруки від 30.07.2010 року №1180-СК та задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Феномен, м. Київ і позовних вимог третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Бритиш Моторс Україна, м. Київ.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Зокрема, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції порушені строки розгляду справи, передбачені статтею 69 Господарського процесуального кодексу України, оскільки справу по першій інстанції розглядало три склади суду: суддя Степанова Л.В., Мостепаненко Ю.І. та Власова С.Г., що було спричинено тимчасовою непрацездатністю судді Степанової Л.В. та судді Мостепаненко Ю.І. При цьому, з урахуванням приписів пункту 3.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 18, у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку. Порушень приписів статті 69 Господарського процесуального кодексу України в частині строку розгляду справи кожним із трьох складів суду не було.

Посилання відповідача на ігнорування судом клопотання про залишення позовів без розгляду розглянуто апеляційним судом та відхилене, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не зявився на виклик у засідання господарського суду і його незявлення перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, залишення без розгляду позовної заяви є субєктивним правом судом, а не обов»язком.

В силу приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Той факт, що позивач та третя особа не виконували вимог суду і суд не зреагував на це, відповідно до норм процесуального законодавства є таким, що не призвело до прийняття невірного рішення, оскільки воно прийнято з урахуванням сталої практики Верховного суду України з питання припинення поруки у даних правовідносинах.

Виходячи з вищевикладеного, відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України висновок, викладений в рішенні господарського суду Одеської області від 20.10.2015 року у справі №916/948/15-г відповідає нормам матеріального та процесуального права України за мотивами, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства МАРФІН БАНК, м. Іллічівськ Одеської області на рішення господарського суду Одеської області від 20.10.2015 року у справі №916/948/15-г залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 20.10.2015 року у справі №916/948/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється учасникам процесу по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5
ОСОБА_6