РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016Справа № 910/27947/15
За позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інженерно-технологічний центр»

про стягнення 1156,89 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Мірошниченко О.М. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві звернулось до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору на надання послуг охорони майна № 227-Доб/2010/Шев2 від 10.12.2010, укладеного між сторонами, в частині оплати наданих послуг за серпень - вересень 2015 року.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 1073,78 грн. заборгованості та 83,11 пені за порушення умов договору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про час і місце його проведення сповіщений у встановленому законом порядку.

На підставі вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.12.2010 між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український інженерно-технологічний центр» (далі - відповідач) укладено договір № 227-Доб/2010/Шев2 на надання послуг охорони майна, згідно з умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачеві послуги з охорони майна та обслуговування сигналізації на об'єкті відповідача згідно з дислокацією (додаток № 1 до договору), а відповідач - прийняти та оплатити надані послуги.

Як вбачається з дислокації, об'єктом охорони є приміщення позивача, розташоване за адресою: м. Київ, вул. Гонти, 3-А.

Згідно з умовами п. 3.1 договору, розрахунок вартості послуг здійснюється на підставі цін, визначених сторонами у протоколі погодження договірної ціни (додаток № 4 до договору). Вартість послуг визначається у розрахунку (додаток № 2). Загальна сума договору за 2010 рік складає 6709,70 грн.

Відповідно до умов п. 3.2 договору, оплата за договором здійснюється відповідачем щомісячно до двадцятого числа місяця, в якому надаються послуги, шляхом перерахування відповідачем грошових коштів у сумі місячної вартості послуг, на рахунок позивача.

Договір набирає чинності з 10.12.2010 та є чинним протягом трьох місяців (п. 9.1 договору).

Свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином, та листом від 29.09.2015 надіслав відповідачеві по два примірники актів прийому-здачі виконаних робіт/послуг за серпень-вересень 2015 року та два примірники акту звірки взаємних розрахунків, згідно з яким заборгованість відповідача за надані послуги, станом на 01.10.2015, складає 1073,78 грн.

Відповідач, в свою чергу, підписані примірники актів позивачеві не повернув, надані останнім послуги за вказаний період не оплатив.

Доказів оплати наданих послуг суду не надано.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статті 526 ЦК України та 193 Господарського кодексу України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073,78 грн. боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 6.2.1 договору, за кожен день прострочення оплати за договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу.

Наданий Позивачем розрахунок пені в сумі 83,11 грн. за період з 21.08.2015 по 23.10.2015 (платіж за серпень 2015 року) та за період з 21.09.2015 по 23.10.2015 (платіж за вересень 2015 року) судом перевірено та встановлено, що останній відповідає нормам чинного законодавства та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 ГПК України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на дату подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Таким чином, за подання до суду цієї позовної заяви позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 49 ГПК України, витрати на сплату судового збору в сумі 1218 грн. покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український інженерно-технологічний центр» (04112, м. Київ, вул. Гонти, 3-А, оф. 219; ідентифікаційний код 36689503) на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві (04050, м. Київ, вул. Студентська, 9; ідентифікаційний код 08596920) 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 78 коп. боргу, 83 (вісімдесят три) грн. 11 коп. пені та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко