номер провадження справи 2/2/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 Справа № 904/11257/15

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Електал, м. Дніпропетровськ,

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя,

про стягнення 1987,20 грн.

представники сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 18-164 від 30.12.2015 р;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.01.2016 р. у справі № 904/11257/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Електал до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів про стягнення 1987,20 грн. заборгованості за поставлений товар матеріали позовної заяви відповідно до ст. ст. 15, 17 Господарського процесуального кодексу України були направлені на розгляд за територіальною підсудністю господарському суду Запорізької області.

Предметом позову є стягнення заборгованості в сумі 1987,20 грн. за поставлений за договором постачання № 295 від 27.05.2014 р. товар на підставі ст. ст. 1, 12, 54, 193, 222 ГК України, ст. 837 ЦК України.

11.01.2016 р. дана позовна заява надійшла до господарського суду Запорізької області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2016р. справу № 904/11257/15 було передано на розгляд судді Мойсеєнко Т.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.01.2016 р. позовна заява у справі № 904/11257/15 прийнята до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 2/2/16 та призначено судове засідання на 11.02.2016р.

У прохальній частині позову позивачем заявлено клопотання зобовязати відповідача підписати акт звірки взаємних розрахунків.

Суд ухвалою від 13.01.2016 р. зобовязав відповідача до судового засідання провести звірку взаємних розрахунків з позивачем, надати суду акт звірки, підписаний керівниками та головними бухгалтерами сторін, а також документи в підтвердження акту звірки.

11.02.2016 р. до господарського суду Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач у своєму відзиві позов не визнав та вважає його необґрунтованим з огляду на те, що продавець відповідно до договору разом з товаром надає покупцю оригінали таких документів: рахунок, накладну на відпуск товару, податкову накладну, сертифікат якості. Однак позивач не надав відповідачу рахунок за поставлений товар і відповідач вважає, що строк оплати за договором не настав у зв'язку з непереданням відповідачем повного пакету супровідних документів на товар. Просить суд прийняти рішення, яким буде відмовлено позивачу в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні 11.02.2016 р. був присутній лише представник відповідача, за його заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві.

Позивач повідомлявся про час та місце розгляду справи ухвалою суду, яка надсилалась на адресу позивача, зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (49107, Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Генерала Пушкіна, 26).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 64 ГПК України, суд вважає позивача таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, і розгляд справи можливий без присутності представника позивача.

В судовому засіданні 11.02.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Електал» та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів 27.05.2013 р. було укладено договір постачання № 205, за яким постачальник (позивач у справі) зобовязується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець (відповідач у справі) прийняти та оплатити продукцію (товар), в асортименті та за цінами, вказаними у Додатку № 1 до договору та у додаткових угодах до договору, які є його невідємною частиною.

Пункт 2.3 договору встановлює, що загальна сума договору на момент його укладення становить 1987,20 грн. з урахуванням ПДВ. Сума договору може бути змінена в бік її збільшення на суму поставки товару, згідно додатку № 1 та додатковим угодам до цього договору, які є його невідємною частиною.

Відповідно до розділу 7 договору «Порядок прийому-передачі товару» приймання товару за кількістю і якістю здійснюється покупцем на його складі.

Відповідно до п. 11.1 договору постачання цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2013 року, а в частині гарантійних зобовязань до терміну їх закінчення.

Судом встановлено, що в період дії договору постачання № 205 від 27.05.2013 р. на підставі видаткової накладної № Бух-4 864 від 27.06.2013 р. позивач поставив відповідачу товар: провід ПВ-1 нг2,5 кількістю 720 м на суму 1555,20 грн. та провід ПВ-1 нг 1,5 у кількості 320 м на суму 432,00 грн. Всього поставлено товару на суму 1987,20 грн.

З боку відповідача товар отриманий представником ОСОБА_2. за довіреністю №451 від 27.06.2013 р., яка виписана для отримання товару від ТОВ «Електал» за договором № 295 від 27.05.2013 р.

На оплату товару позивачем був виписаний рахунок-фактура № ЛЮ-00001096/ЛЮ-1446 від 27.06.2013 р. на суму 1987,00 грн.

Відповідач не здійснив розрахунку за поставлений товар, у звязку з чим позивач предявив позов про стягнення заборгованості у розмірі 1987,20 грн.

Правовідносини врегульовані договором поставки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.5.1. договору покупець здійснює оплату за фактичну кількість поставленого товару на протязі 35 календарних днів з моменту поставки товару, за умови виконання постачальником п.4.1.1, 4.1.5-4.1.7 договору.

У встановлений строк (35 календарних днів з моменту поставки товару, тобто до 01.08.2013 р.) відповідач не оплатив поставлений товар. Факт несплати не заперечує. Однак вважає, що зобовязання відповідача щодо оплати поставленого товару виникають з моменту отримання ним від позивача повного комплекту супровідних документів на товар. Позивач відповідно до п. 4.1.1. не надав відповідачу рахунок, у звязку з чим строк оплати за договором не настав.

Такі доводи суд визнав безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 Господарсько-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Пунктом 4.1.1 договору встановлено, що разом з поставкою товару постачальник зобовязаний надати покупцеві оригінали наступних документів: рахунок, накладну на відпуск товару, податкову накладну, сертифікат якості виробника товару, товарно-транспортну накладну.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

У пункті 7.1 договору сторони погодили, що приймання товару за кількістю здійснюється згідно з вимогами Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу від 15.06.1965 р. зі змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за кількістю, приймання продукції за кількістю здійснюється по транспортним та супровідним документам (рахунку-фактурі, специфікації, опису, пакувальним ярликам тощо) відправника (виробника). Відсутність вказаних документів або деяких із них не зупиняє приймання продукції. В цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції та в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідач при прийнятті товару не зазначив про фактичну відсутність будь-яких із супровідних документів на товар, визначених пунктом 4.1.1 договору. Акти про відсутність таких документів, зокрема рахунку на товар, відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного вжитку за кількістю не складались. Також відповідач не звертався до позивача із вимогами в порядку ст. 666 Цивільного кодексу України про передання йому рахунку на товар.

Крім того, у видатковій накладній зазначено, що поставка здійснюється на підставі рахунку-фактури №ЛЮ-00001096 від 27.06.2013 р.

У зв'язку з цим суд вважає, що весь необхідний комплект документів для оплати товару був відповідачу переданий разом із товаром. При цьому суд зауважує, що строк оплати продукції за договором обчислюється саме з моменту поставки та приймання продукції, а не з моменту передачі супровідних документів на товар.

Відповідач отримав товар без будь-яких зауважень, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В порушення умов п. 5.1 договору відповідач не здійснив розрахунок за отриманий товар протягом 35 календарних днів з дня отримання товару, доказів повної або часткової оплати під час розгляду справи не надав.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за поставлений товар в сумі 1987,20 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Електал (49107, м.Дніпропетровськ, вул. Генерала Пушкіна, 26, ) 1987,20 грн. (одна тисяча девятсот вісімдесят сім грн. 20 коп.) основного боргу та 1218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Суддя Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 15.02.2016р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.