ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016р. Справа№ 914/4000/15

За позовом: Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Західний автомобільний клуб», м. Львів

про: стягнення 211 280,00 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність від 09.11.2015р.);

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 04.02.2016 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Приватним підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західний автомобільний клуб» (м. Львів) про стягнення 211 280,00 грн.

Ухвалою суду від 23.11.2015 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 10.12.2015 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обов'язковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Сторони участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, вимоги ухвали суду від 23.11.2015 року не виконали, з клопотаннями та заявами не зверталися.

Розгляд справи відкладено на 12.01.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 12.01.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошено перерву до 20.01.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 20.01.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №262/16 від 204.01.2016р.) про продовження строку розгляду спору.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позовних вимог заперечив.

Строк розгляду спору продовжено та розгляд справи відкладено на 04.02.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 04.02.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав повністю, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №4599/16 від 04.02.2016р.) про долучення доказів до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позовних вимог заперечив, через відділ обліку та документального забезпечення суду подав клопотання (вх. №4618/16 від 04.02.2016 року) про долучення доказів.

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.1ч.1 ст. 81 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено перерву до 15 год. 00 хв.

Після завершення перерви представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Суд відхилив клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на наступне.

У відповідності до п.1ч.1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що позовна заява підписана ним на підставі довіреності від 09.11.2015 р., яка міститься в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовна заява підписана особою, яка має право її підписувати. Зазначення прізвища позивача, а не уповноваженої особи, яка вчинила підпис позовної заяви, не підтверджує факту підписання позовної заяви не уповноваженою особою.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне:

На підставі виставлених відповідачем рахунків від 08.10.2015 року №10-08/1НП-2015 на суму 5414,00 грн. та від 12.10.2015 року №10-08/1РП-2015 на суму 211280,00 грн. позивач перерахував кошти за поставку дизельного пального в розмірі 211280,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №57 від 08.10.2015 року та №59 від 12.10.2015 року.

Як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання з поставки дизельного пального не виконав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення перерахованих ним коштів в рахунок оплати дизельного пального.

Згідно супровідного листа від 28.10.2015 р. №10/15 ТзОВ «Західний автомобільний клуб» направлено позивачу для підписання договір поставки нафтопродуктів.

Згідно супровідного листа від 12.11.2015 р. №10/15 ТзОВ «Західний автомобільний клуб» направлено позивачу для підписання пропозицію про розірвання укладеного у спрощеному порядку договору поставки між ТзОВ «Західний автомобільний клуб» та ФОП ОСОБА_1 для повернення сплачених коштів і припинення господарських правовідносин (докази поштового направлення листа містяться в матеріалах справи). Повторно таку пропозицію було направлено відповідачем позивачу за №20/16 від 20.01.2016 р. У відповідь на вказану пропозицію представник відповідача листом вих. №4 від 28.01.2016 р. повідомив про неможливість її прийняття.

13.01.2016 р. позивач направив директору відповідача лист, в якому зазначив, що всупереч взятих на себе зобов'язань, ТзОВ «Західний автомобільний клуб» не виконав поставку дизельного пального, в зв'язку з чим довіра до відповідача у позивача відсутня. Враховуючи наведене, позивач в наведеному листі просив повернути в термін до 18.01.2016 р. кошти в розмірі 211 280,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що вищевказаний лист підписаний ним на підставі довіреності від 09.11.2015 р., яка міститься в матеріалах справи.

Лист аналогічного змісту направлений представником позивача 22.01.2016 р. на адресу ТзОВ «Західний автомобільний клуб». В наведеному листі представник позивача просив повернути в термін до 01.02.2016 р. кошти в розмірі 211 280,00 грн.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив з тих підстав, що сторонами не було визначено строку виконання зобов'язання відповідачем.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. (ч.ч. 1,2 ст. 638 ЦК України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. (ч.ч.1,2 ст. 639 ЦК України).

У відповідності до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як встановлено судом, на підставі виставлених відповідачем рахунків від 08.10.2015 року №10-08/1НП-2015 на суму 5414,00 грн. та від 12.10.2015 року №10-08/1РП-2015 на суму 211280,00 грн. позивач перерахував кошти за поставку дизельного пального в розмірі 211280,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №57 від 08.10.2015 року та №59 від 12.10.2015 року.

Вищенаведене свідчить про виникнення між сторонами господарського зобов'язання щодо поставки дизельного пального на підставі договору, укладеного у спрощений спосіб.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. (ст. 663 ЦК України).

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу передбачає, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що у зобов'язанні щодо поставки дизельного пального сторонами не було визначено строку його виконання постачальником.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Про відмову продавця передати товар свідчить пропозиція про укладення договору про розірвання укладеного у спрощеному порядку договору та повернення сплачених грошей від 12.11.2015 р. та від 20.01.2016 р. (докази поштових направлень пропозицій містяться в матеріалах справи).

13.01.2016 р. позивач направив директору відповідача лист, в якому зазначив, що всупереч взятих на себе зобов'язань, ТзОВ «Західний автомобільний клуб» не виконав поставку дизельного пального, в зв'язку з чим довіра до відповідача у позивача відсутня. Враховуючи наведене, позивач в наведеному листі просив повернути в термін до 18.01.2016 р. кошти в розмірі 211 280,00 грн. Лист аналогічного змісту направлений представником позивача 22.01.2016 р. на адресу ТзОВ «Західний автомобільний клуб». В наведеному листі представник позивача просив повернути в термін до 01.02.2016 р. кошти в розмірі 211 280,00 грн. Вказані листи підтверджують відмову позивача від договору купівлі - продажу та вимогу про повернення коштів.

Докази повернення відповідачем позивачу коштів за поставку дизельного пального в розмірі 211280,00 грн. в матеріалах справи відсутні.

Посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв'язку з цим господарський суд, з'ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. (п. 3.12 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції"»).

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 211280,00 грн. заборгованості є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Західний автомобільний клуб» (79008, м.Львів, вул. Трускавецька,4, ідентифікаційний код 39488488) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 211 280,00 грн. боргу та 3169,20 грн. судового збору.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 09.02.2016 р.

Суддя Король М.Р.