ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016р. Справа№ 914/4103/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», м. Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА», м. Львів,

про стягнення 12' 746,30 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Сидор В.Д.

На розгляд господарського суду Львівської області Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» подано позов до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА» про стягнення 12' 746,30 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2015р. порушено провадження у справі, яку призначено до розгляду на 15.12.2015р. Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду. Ухвалою суду від 26.01.2016р. строк розгляду справи продовжувався на 15 днів.

У судові засідання 15.12.2015 р., 26.01.2016р. та 09.02.2016р. представник позивача не з'явився. 08.02.2016р. позивачем подано клопотання про розгляд справи без участі його представника у зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачем виплачено страхувальнику Артамонову О.В. страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту. Оскільки відповідальність винного у ДТП Приймакова С.В. застрахована відповідачем, просить стягнути з останнього суму страхового відшкодування 12' 746,30 грн. і судовий збір у розмірі 1'218,00 грн.

Крім того, подав заперечення на відзив, у якому підтвердив сплату страхового внеску Артамоновим О.В. на користь ПрАТ «СК «Арсенал страхування». Щодо розміру виплаченого страхового відшкодування, то його реальним підтвердженням є саме платіжне доручення №4409 від 05.03.2014р. про перерахунок суми спеціалізованій СТО -ПАТ «Завод ім.Фрунзе». Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Щодо акту виконаних робіт, то позивач не уповноважений контролювати проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Додатково звернув увагу на ту обставину, що розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування недостатньо для здійснення 100% відновлювально-ремонтних робіт, оскільки страховиком вираховувалася франшиза.

Відповідач у судовому засіданні 09.02.2016р. проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зазначив, що позивачем не підтверджено права на звернення до суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази перерахування страхового платежу страхувальником. Крім того, заперечив проти розміру страхового відшкодування, зазначивши, що позивач повинен був провести розрахунок розміру такого відшкодування з урахуванням амортизаційного зносу, який був визначений у Звіті №104 від 11.02.2014р.

Розглянувши матеріали справи, повно, заслухавши представника відповідача, всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі обставини справи в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено таке.

07.03.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (страховик, позивач по справі) та Артамоновим Олексієм Володимировичем (страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №124/13-Тз/Х/01. Згідно умов цього договору застрахованим є автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. АХ 2299 ВІ, номер кузова JMBXTCW5WAZ002137. Страхова сума становить 200' 000,00 грн. При настанні страхового випадку страхувальник має право отримати страхове відшкодування, згідно з умовами договору (п. 24.4.1 договору).

Згідно Полісу АC №6549897 транспортний засіб «TOYOTA COROLLA» д.н.з. АХ7630АХ застахований ПрАТ «Страхова компанія «ВОНА».

31.01.2014 р. на вул. Шевченка в м. Харкові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Mitsubishi Outlander», д.н.з. АХ 2299 ВІ, яким керував Артамонов О.В. та «TOYOTA COROLLA», д.н.з. АХ7630АХ, яким керував Приймаков С.В.

31.01.2014р. гр. Артамонов О.В. повідомив позивача про страхову подію.

Згідно Відомостей №9343913 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок недодержання дистанції водієм Приймаковим С.В. (п. 13.1 ПДР). У результаті наїзду автомобілю марки «Mitsubishi Outlander» спричинено технічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2014р. у справі №640/2228/14-п Приймакова С.В. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

14.02.2014 р. ПАТ «Завод ім. Фрунзе» виставлено рахунок №ЗиФ-0224741 на ремонтні роботи автомобіля «Mitsubishi Outlander» на загальну суму 15' 746,30 грн.

28.02.2014р. позивачем складено страховий акт № 124/13-Тз/Х/01-1, в якому визначено розмір страхового відшкодування у сумі 13'746,30 грн., який підлягає виплаті страхувальнику Артамонову О.В.

05.03.2014р. позивачем було сплачено ПАТ «Завод ім. Фрунзе» 13' 746,30 грн. страхового відшкодування для проведення відновлювального ремонту автомобіля Артамонова О.В., що підтверджується платіжним дорученням №4409.

Доказів погашення заборгованості на день подання позову відповідачем не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

У відповідності до ст.355 ГК України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються ЦК України, цим кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування (ч.4 ст.18 Закону України «Про страхування»).

На підтвердження чинності договору добровільного страхування транспортного засобу №124/13-Тз/Х/01 автомобіля «Mitsubishi Outlander», д.н.з. АХ 2299 ВІ, позивачем подано копію картки рахунку: 36.1.2 за березень 2013р. про перерахування гр. Артамоновим О.В. страхового платежу на суму 13' 040,00 грн. Таким чином, заперечення відповідача щодо відсутності у позивача права на звернення з позовом не приймаються судом до уваги.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхувальником виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Щодо заперечень відповідача про розмір страхового відшкодування, суд зазначає наступне.

Нормами ЗУ «Про страхування» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Суд звертає увагу відповідача, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Вказану правову позицію наведено, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015р. у справі №910/7163/14, яка згідно ст.111-28 ГПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Оскільки позивач згідно договору добровільного страхування виплатив Артамонову О.В. шляхом перерахування на СТО страхове відшкодування у сумі 13' 746,30 грн., до нього відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до особи, відповідальної за заподіяний збиток, у даному випадку до Приймакова С.В.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність Приймакова С.В. як власника автомобіля «TOYOTA COROLLA» згідно полісу №АС6549897 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВОНА», а тому остання є належним відповідачем у справі.

Враховуючи викладене, заявлений до стягнення розмір шкоди у сумі 12' 746,30 грн. (з врахуванням зменшення на суму франшизи) є обґрунтованим, а тому підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. №18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.34 ГПК України).

Виходячи зі змісту всього наведеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВОНА» (адреса: вул. Кримська, буд. 28, оф. 501, м. Львів, 79035, ідентифікаційний ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» (адреса: вул. Борщагівська, 154, м. Київ, 03056, ідентифікаційний ) 12' 746,30 грн. збитків та 1' 218,00 грн. судового збору.

У судовому засіданні 09.02.2016р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складений та підписаний 11.02.2016 р.

Суддя Яворський Б.І.