ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.02.2016 р. Справа№ 914/3214/15

Господарський суд Львівської області у складі

Суддя Фартушок Т.Б. при секретарі Полюхович Х.М.

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «ЕЛЕКТРОГАЛ», м.Львів від 26.01.2016 року вх. №383/16

про розстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року у справі №914/3214/15.

за позовом: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «ЕЛЕКТРОГАЛ», м.Львів

про стягнення неустойки

ціна позову: 125968,57 грн.

Представники:

Позивача (Стягувача): ОСОБА_1 представник (довіреність від 05.01.2016р. №2302-вих-8);

Відповідача (Боржника): ОСОБА_2 представник (довіреність від 25.09.2015р. №9).

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою «Електрогал» подано до Господарського суду Львівської області заяву (від 26.01.2016р. вх.№383/16) про розстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2015р. у справі №914/3214/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Електрогал» на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради 62822,64 грн. неустойки та 1256,41 грн. судового збору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 29.01.2016р. прийнято заяву до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 15год. 45хв. 05.02.2016р. В судовому засіданні 05.02.2016р. оголошувалась перерва до 16:00 год. 08.02.2016р., про що Сторони були належно повідомлені під розписку в судовому засіданні.

Представникам Сторін оголошено права і обовязки, визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59, 121 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, в ухвалі Господарського суду Львівської області по даній справі, яка скерована Сторонам (підтвердженням чого є дані реєстрів вихідної кореспонденції Господарського суду Львівської області) зазначено, що права та обовязки сторін визначені ст.ст.20, 22, 28, 38, 59, 121 Господарського процесуального кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача (Стягувача) в судове засідання зявилась, проти розстрочки не заперечила.

Представник Заявника (Відповідача, Боржника) в судове засідання зявилась, подану заяву підтримала повністю, просить суд розстрочити виконання рішення у справі згідно наступного, зазначеного у заяві від 26.01.2016р. вх.№383/16 графіка: до 28.02.2016р. 5700грн.; до 31.03.2016р. 5700грн.; до 30.04.2016р. 5700грн.; до 31.05.2016р. 5700грн.; до 30.06.2016р. 5700грн.; до 31.07.2016р. 5700грн.; до 31.08.2016р. 5700грн.; до 30.09.2016р. 5700грн.; до 31.10.2016р. 5700грн.; до 30.11.2016р. 5700грн.; до 31.12.2016р. 5079,05грн.

При цьому представник Позивача зазначила, що максимальна сума, яку може сплачувати Відповідач (Боржник) щомісяця за рішенням суду становить 8000грн.

Крім того, 05.02.2016р. за вх.№4806/16 до Господарського суду Львівської області надійшло клопотання Боржника, згідно якого Боржник просить долучити до матеріалів справи лист вих.№3 від 05.02.2016р. про дебіторську та кредиторську заборгованість Боржника станом на 01.01.2016р. Клопотання задоволено.

Також, 08.02.2016р. до Господарського суду Львівської області надійшло клопотання Боржника (вх. №5011/16) про долучення до матеріалів справи наступних документів: фінансового звіту субєкта малого підприємництва за 2015р.; виписки ТзОВ НВФ «Електрогал» по рахунку №001 в АБ «Експрес-Банк» за період з 01.01.2016 року до 31.01.2016 року; аналіз рахунку 311 за січень 2016 року; оборотно-сальдову відомість по рахунках631 та 685 за січень 2016 року; довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрати за листопад 2015 року та Акти приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2015 року.

Розглянувши і дослідивши матеріали поданої заяви та справи в їх сукупності, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників Сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.10.2015р. у справі № 914/3214/15 позов Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради задоволено частково, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Електрогал» на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 62822,64 грн. неустойки та 1256,41 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Окрім того, вказаним рішенням вирішено повернути Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради з Державного бюджету України сплачений Платіжним дорученням від 04.02.2015р. №3041 судовий збір в розмірі 333,44 грн. у звязку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Рішення господарського суду Львівської області від 27.10.2015р. у справі №914/3214/15 не оскаржувалось, набрало законної сили в порядку статті 85 ГПК України 10.11.2015р., та, у відповідності до частини пятої статті 124 Конституції України, є обовязковим до виконання на всій території України.

18.11.2015 року на виконання пункту 2 резолютивної частини Рішення видано Наказ №041742.

Клопотання Заявника про розстрочку виконання Рішення суду обґрунтована складним фінансовим становищем; наявністю значної кредиторської заборгованості; невчасними розрахунками за виконані Боржником за укладеними договорами роботи, а також тим, що сума заборгованості, яка була предметом спору у справі, є штрафними санкціями за порушення зобов'язання, а не сумою несплаченої заборгованості Позивачу.

На підтвердження викладених обставин Заявником долучено до матеріалів справи наступні документи: фінансовий звіт субєкта малого підприємництва за 2015р.; виписки ТзОВ НВФ «Електрогал» по рахунку №001 в АБ «Експрес-Банк» за період з 01.01.2016 року до 31.01.2016 року; аналіз рахунку 311 за січень 2016 року; оборотно-сальдову відомість по рахунках631 та 685 за січень 2016 року; Довідки про вартість виконаних підрядних робіт та витрати за листопад 2015 року та Акти приймання виконаних підрядних робіт за листопад 2015 року.

Окрім того, Заявник вказує на часткове погашення суми заборгованості, яка була предметом спору у справі, в добровільному порядку. Так, Платіжним дорученням від 17.12.2015 року №461 Боржником на користь Стягувача сплачено 2000,00грн. згідно рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2015 року у справі 3914/3214/15.

Також, в обґрунтування заявленої вимоги стосовно розстрочки виконання рішення суду Боржник посилається на п.7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 року.

Згідно з ч.1 ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання відстрочки або розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до 121 ГПК України, господарський суд має право надати відстрочку або розстрочку виконання рішення у виняткових випадках та при наявності обставини, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим.

Суд зазначає, і аналогічна позиція стосовно розстрочення виконання рішення суду викладена у п.7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.01.2012р., що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час від набрання рішенням законної сили до його фактичного повного виконання. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому, слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пункт 7.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»).

Окрім того, судом взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, яким, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд наголошує, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду (див. рішення у справі «Філіс проти Греції» (Philis v. Greece) (N 1) від 27 серпня 1991 року, серія А, №209, с. 20, п. 59). Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію ( 995_690 ) (див. mutatis mutandis, рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія А, N 18, с. 16 - 18, п. 34 - 36). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 15.03.2011р. № 3135-VI, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Також, із викладених Боржником у заяві (від 26.01.2016р. вх. №383/16) про розстрочку виконання рішення та поданих в підтвердження вказаних доводів доказів вбачається, що Заявник (Боржник) не має можливості одним платежем сплатити наявну у нього заборгованість перед Стягувачем; не ухиляється від сплати даної заборгованості, а навпаки частково її погашає, має намір найближчим часом її сплатити.

Також суд зазначає, що із представлених Заявником фінансових документів вбачається скрутне матеріальне становище Відповідача, відсутність обігових коштів на його рахунках.

Враховуючи вищенаведене, в тому числі наявність обставин, які ускладнюють виконання рішення, беручи до уваги матеріальні інтереси Сторін, фінансовий стан Сторін, враховуючи ступінь вини Боржника, враховуючи наявність у нього значної кредиторської заборгованості, пояснення Сторін, беручи до уваги часткове погашення Відповідачем суми заборгованості, присудженої до стягнення рішенням суду, наслідки, настання яких передбачається у випадку відхилення заяви про розстрочку виконання рішення, враховуючи також доводи Заявника (Боржника) щодо можливості виконання рішення суду з наданням розстрочки такого, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду від 27.10.2015р. у справі №914/3214/15 частково, на дев'ять місяців шляхом стягнення із Відповідача на користь Позивача у першому місяці 6897,69грн, протягом решти восьми місяців по 6897,67 грн. щомісяця.

Враховуючи вищенаведене, керуючись нормами ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Електрогал» від 26.01.2016 року вх. №383/16 про розстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2015р. у справі №914/3214/15 задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2015р. у справі №914/3214/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничої фірми «Електрогал» (79018, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 13830571) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради (79008, пл.Галицька, 15, м.Львів; ідентифікаційний код 25558625) 62822,64 грн. неустойки та 1256,41 грн. судового збору на 9 місяців шляхом стягнення у першому місяці 6897,69грн, протягом решти восьми місяців по 6897,67 грн. щомісяця.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Суддя Фартушок Т. Б.