ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р. Справа № 926/1837/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Коровія, Глибоцького району, Чернівецька область

до Державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство", м.Чернівці

про примусове виконання зобовязання в натурі - 50614,40 грн.
Суддя С.М. Гушилик
За участю представників:
Від позивача: ОСОБА_2 представник (дов. від 15.05.2015р.)
Від відповідача: ОСОБА_3 - представник (дов. №31 від 26.01.2015 року)

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 10.12.2015 року звернувся з позовом до Державного підприємства "Чернівецьке лісове господарство", м.Чернівці про примусове виконання зобовязання в натурі на загальну суму 50614,40 грн., а саме виконати умови договору №78/2013 від 08.02.2013 року, поставивши позивачу 63,71 м куб. лісопродукції в асортименті, обємах та за цінами визначеними даним договором лісопродукції на загальну суму 50614,40 грн., у тому числі:

- 20 м куб. пиловника дуба 2-го сорту діаметром 36-49 см, довжиною 1-6 м, за ціною 1440,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 28800 грн.;

- 20,84 м куб. техсировини дуба діаметром 50 см і більше, довжиною 1-2 м, за ціною 520,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 10836,80 грн.;

- 22,87 м куб. техсировини дуба діаметром 36-49 см, довжиною 1-2 м за ціною 480,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 10977,60 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за результатами участі в публічних торгах із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 1-го кварталу 2013 року став переможцем по лотах №№ 218, 224 і 227 та уклав з відповідачем договір № 78/2013 від 08.02.2013 року купівлі-продажу необробленої деревини: 20 м куб. пиловника дуба 2-го сорту діаметром 36-49 см, довжиною 1-6 м за ціною 1440,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 28800,00 грн.; 25 м куб. техсировини дуба діаметром 50 см і більше, довжиною 1-2 м за ціною 520,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 13000,00 грн.; 25 м куб. техсировини дуба діаметром 36-49 см, довжиною 1-2 м за ціною 480,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 12000,00 грн., яку (деревину) за умовами договору відповідач зобовязався поставити до 31.03.2013 року.

Однак, як зазначено у позові, відповідач усупереч умовам п.п. 5.1, 6.2, 7.1 договору не повідомив позивача про підготовлену партію товару, не виставив рахунки на оплату та не здійснив поставку деревини, що надає позивачеві підстави вимагати примусового виконання відповідачем зобовязання за договором в натурі.

Ухвалою суду від 10.12.2015 року порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 22.12.2015 року.

В своєму відзиві на позов відповідач заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що укладеним між сторонами договором не передбачено форми повідомлення про дату і місце поставки (усно або письмово) та предявлення рахунку є правом відповідача, а не його обовязком, а предявлення вимог про оплату товару є саме правом продавця. Також зазначив у відзиві, що без проведення передоплати у позивача відсутнє право вимог поставки товару та закінчився строк впродовж якого сторони могли здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Ухвалою суду від 22.12.2015 року за клопотанням представника позивача розгляд справи було відкладено на 20.01.2016 року.

В судових засіданнях, які відбулися 20.01.2016 року та 08.02.2016 року оголошувалась перерва, остання до 10.02.2016 року.

10.02.2016 року, до початку судового засідання, від позивача надійшли додаткові пояснення по суті позовних вимог та по суті заперечень відповідача викладених у письмовому відзиві на позов.

В судовому засіданні, яке відбулося 10.02.2016 року, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В свою чергу відповідач підтримав свої заперечення викладені у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.02.2013 року позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 став переможцем публічних торгів із продажу ресурсів необробленої деревини заготівлі 1-го кварталу 2013 року: лоти 218, 224 та 227, що підтверджується листом Буковинської універсальної біржі від 14.04.2015 р. № 041/15 і додатком зі списком виграного асортименту деревини.

Так, на торгах позивач виграв асортимент для купівлі-продажу:

- по лоту № 218: 20 м куб. пиловника дуба 2-го сорту діаметром 36-49 см, довжиною 1-6 м за ціною 1440,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 28800,00 грн.; по лоту № 224: 25 м куб. техсировини дуба діаметром 50 см і більше, довжиною 1-2 м за ціною 520,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 13000,00 грн.; по лоту № 227: 25 м куб. техсировини дуба діаметром 36-49 см, довжиною 1-2 м за ціною 480,00 грн. за 1 м куб. на загальну суму 12000,00 грн.

За результатами проведення зазначених публічних торгів між позивачем ФОП ОСОБА_1 і відповідачем ДП Чернівецьке лісове господарство було укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини № 78/2013 від 08.02.2013р. (далі Договір).

Згідно цього Договору відповідач (за договором Продавець) зобовязався передати у власність позивача (за договором Покупець) на умовах франко-склад Продавця (франко-верхній) Техсировина дуб, Пиловник дуб (лот № 218, 224, 227), а Покупець (позивач) зобовязався прийняти товар і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені Договором.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 Договору продажу підлягав товар: Асортимент Пиловник дуб 20 куб.м (лот 218), Асортимент Техсировина дуб 25 куб.м (лот 224) та Асортимент Техсировина дуб 25 куб.м (лот 227).

Характеристики лотів і асортименту лісопродукції наведено в пункті 4.2 Договору, загальна сума договору складає 23800,00 грн.

Платіж за товар здійснюється у вигляді 100% передоплати вартості шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за кожну партію товару згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати предявлення рахунку до сплати (пункт 7.1 Договору).

Відповідно до п. 7.2 Договору сума гарантійного внеску, перерахована Покупцем на рахунок Біржі для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини, зараховується Продавцю в якості частини оплати за проданий товар.

Договором також передбачено, що:

- прийом-передача товару здійснюється на складі Продавця за умовами франко-склад Продавця (п. 6.1);

- не пізніше ніж за дві доби до передачі товару Продавець повідомляє Покупця про дату та місце поставки (п. 6.2);

- датою передачі товару Продавцем та прийому його Покупцем вважається дата товарно-транспортної накладної (п. 6.3);

- Договір діє з 08.02.2013р. по 31.03.2013р. (п. 12.2);

- закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (п. 12.3).

Згідно з додатком № 1 до договору № 78/2013 від 08.02.2013р. Графік поставки необробленої деревини поставка лісопродукції відповідачем позивачеві мала відбуватися:

- в лютому 2013р.- 35 м куб. вартістю 26900,00 грн.,

- в березні 2013р. - 35 м куб. вартістю 26900,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що відповідач не повідомляв його про дату та місце поставки не пізніше ніж за дві доби до передачі товару, як це передбачено п. 6.2 Договору, не виставляв ФОП ОСОБА_1 рахунки-фактури на оплату партій продукції, що підлягали поставці згідно з Договором, самостійно позивач вартість деревини, що підлягала продажу за Договором, відповідачеві не сплачував, оскільки, як зазначено в позові, вважає, що виключно рахунок на оплату партії продукції є підставою для здійснення платежу позивачем.

З листа Буковинської універсальної біржі від 14.04.2015 р. № 041/15 вбачається, що позивач сплачував гарантійні внески за участь у публічних торгах з продажу деревини, які перераховувалися на ДП Чернівецьке ЛГ.

В своїх поясненнях від 10.02.2016 року, позивач стверджував, що згідно платіжного доручення № 1945 від 11.02.2013 року ним було сплачено на рахунок Буковинської універсальної біржі 3913,10 грн., з яких у відповідності до п.п.5.1. і 5.2 Регламенту частина вартості придбаних лотів залишається у розпорядженні біржі, а решта сплачується відповідачу, як авансовий платіж за придбаний товар, а відтак 1840,40 грн., були направлені Продавцю, як попередня оплата за продукцію, однак доказів, яка сума гарантійного внеску перерахована на ДП Чернівецьке лісове господарство саме по договору купівлі-продажу необробленої деревини № 78/2013 від 08.02.2013р., позивач не надав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору № 78/2013 підприємцю ОСОБА_1 товар був поставлений частково за товарно-траспортною накладною № 034490 від 13.02.2013 року на загальну суму 8696 грн., а саме: пиловник дуба 2-го сорту діаметром 50 см і більше на суму 3116,40 грн., техсировини дуба діаметром 26-35 на суму 2394 грн.,(продукція, яка не визначена умовами договору) техсировини дуба діаметром 36-49 см на суму 1022,40 грн. та техсировини дуба діаметром 50 см і більше на суму 2163,20 грн.,(продукція, яка визначена умовами договору), при цьому всю продукцію позивач прийняв без будь-яких зауважень чи заперечень.

У звязку з вищевикладеним, позивач звернувся з позовом до суду про зобовязання виконати в натурі умови договору №78/2013 від 08.02.2013 року, шляхом поставки позивачу 63,71 м куб. лісопродукції на загальну суму 50614,40 грн. (з урахуванням поставленої відповідно до ТТН № 034490 від 13.02.2013 року продукції, яка визначена умовами договору на суму 3185,60 грн.).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтями 627-629 ЦК України регламентовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ст. 509 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 193 Господарського кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до статей 173 - 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обовязків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обовязок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобовязаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України за загальним правилом обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Цією ж статтею передбачено, що договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обовязку передати товар.

Саме такий інший момент виконання відповідачем обовязку передати товар позивачеві передбачено пунктом 8.3 Договору протягом трьох календарних днів після сплати рахунку-фактури.

Відповідно до ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обовязок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обовязку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Статтею 538 ЦК України унормовано порядок зустрічного виконання зобовязання.

Так, виконання свого обовязку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку, є зустрічним виконанням зобовязання.

При зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обовязку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обовязку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Якщо зустрічне виконання обовязку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок.

Платіж за товар здійснюється у вигляді 100% передоплати вартості шляхом банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок Продавця за кожну партію товару згідно виставленого рахунку-фактури на протязі 5 календарних днів з дати предявлення рахунку до сплати (пункт 7.1 Договору).

У розділі Договору «Обовязки сторін» сторони не зазначили про те, що предявлення рахунку продавцем та повідомлення продавцем покупця про дату та місце поставки є обовязком відповідача (продавця). Натомість, договором передбачено обовязок продавця передати товар після сплати рахунку - фактури позивачем.

Відтак, з аналізу законодавства та договору вбачається, що предявлення рахунку є правом відповідача, а не його обовязком, оскільки предявлення вимоги про оплату товару є саме правом продавця.

Хоч договором і передбачено виставлення рахунку продавцем, проте сторони не передбачили строку (терміну) предявлення такого рахунку фактури відповідачем (продавцем).

Згідно ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте позивач, враховуючи те, що відповідачем як під час дії договору, так і після закінчення дії договору, до подання позову до суду не предявлялися рахунки, з матеріалів справи не вбачається висування позивачем відповідачу вимоги про виставлення рахунку.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечує факту непредявлення відповідачу вимоги про виставлення рахунку на оплату продукції.

Разом з тим, відповідач у своїх письмових поясненнях зазначає, що між сторонами і раніше існували господарські договірні відносини і позивач за реального бажання отримати придбану на торгах лісодеревину самостійно без виставлення рахунку перераховував кошти на рахунок відповідача згідно реквізитів, зазначених у договорі.

Крім того, позивачем предявлено до відповідача позов про виконання в натурі зобовязання про поставку товару, а не зобовязання про виставлення рахунку.

Згідно ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача від поставки товару, тобто від виконання свого зобовязання щодо передачі продукції.

Відтак, позивачем в даному випадку не доведено порушення його прав, оскільки не доведено факту відмови відповідача як від виставлення рахунку-фактури, так і факту відмови від поставки товару.

Також, суд зазначає, що за умовами Договору зобовязання відповідача з передачі позивачеві у власність деревини у визначеному асортименті обумовлено здійсненням позивачем повної передоплати за товар, тобто зобовязання відповідача поставити товар є зустрічним та його виконання слідує після здійснення 100% передоплати товару позивачем.

Так, частиною 2 статті 693 ЦК передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Тобто вимога позивача про зобовязання відповідача поставити товар без його 100% попередньої оплати, як це було обумовлено договором, не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки згідно ст. 538 ЦК України друга сторона повинна виконати свій обовязок тільки після виконання зустрічного зобовязання іншою стороною.

Крім того, позивач не був позбавлений можливості самостійно виконати договірне зобовязання з передоплати деревини навіть за відсутності рахунку-фактури та, відповідно, лише за умов оплати товару набути право вимагати поставки оплаченого товару. Без проведення попередньої оплати у позивача відсутнє право вимоги поставки товару, оскільки таке не передбачено ані Договором, ані законом.

Доводи позивача, що він не міг провести оплату партії товару без виставлення відповідачем рахунку-фактури, суд до уваги не бере, оскільки ціна кожної партії деревини і її розмір визначено в додатку № 1 до Договору Графік поставки необробленої деревини, платіжні реквізити продавця також зазначені в Договорі, отже, позивач не був позбавлений можливості виконати договірне зобовязання з передоплати деревини навіть за відсутності рахунку-фактури та, відповідно, набути право вимагати поставки оплаченого товару.

Суд бере до уваги те, що матеріалами справи підтверджується часткова оплата продукції у вигляді гарантійного внеску при участі в аукціоні, проте з матеріалів справи не вбачається розміру такого внеску, а представником позивача в судовому засіданні не вказано точної суми здійсненого гарантійного внеску саме по лотам (№№218, 224, 227), зазначеним у договорі № 78/2013.

Той факт, що позивачем сплачено гарантійний внесок за участь в публічних торгах із продажу ресурсів необробленої деревини та застереження в Договорі, що сума гарантійного внеску, перерахована позивачем на рахунок Біржі для участі в аукціоні із продажу ресурсів необробленої деревини, зараховується в якості частини оплати за проданий товар, не спростовує того, що зобовязання за Договором про сплату 100% передоплати за товар протягом строку дії Договору позивачем не виконано, що позбавляє його права вимагати від позивача поставити продукцію, яка є предметом купівлі-продажу за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, під час дії Договору відповідач частково виконав свої вимоги, надавши позивачу продукцію, що підтверджено товарно-траспортною накладною № 034490 від 13.02.2013 року. Зі слів відповідача сума коштів, яка надійшла в якості частини оплати за проданий товар на рахунок біржі, була зарахована саме в рахунок поставки продукції. Доказів інших оплат за поставлену продукцію сторонами не надано.

Твердження позивача про те, що у відповідача станом на 01.01.2014 року перед позивачем існувала заборгованість, яку відповідач міг використати як попередню оплату за договором, що підтверджено бухгалтерською довідкою самого відповідача наданою у аналогічні справі, спростовується наступним.

Довідка видана станом на 01.01.2014 року, з даної довідки не вбачається, що це за заборгованість та як вона виникла. Крім того, сторони неодноразово стверджували, що між ними довгий час існували господарські договірні відносини, а відтак самостійне зарахування даної заборгованості в рахунок попередньої оплати по договору № 78/2013 не є можливим.

Згідно з пунктом 12.2 Договору дія Договору припинилася 31.03.2013 р. і сторони не продовжили строк його дії, не уклали додаткової угоди та не змінили умов Договору, зокрема щодо строків та/або умов поставки продукції.

Відтак, строк зустрічного виконання зобовязання відповідача з передачі товару позивачеві не настав у звязку з невиконанням позивачем зобовязання з проведення 100% передоплати за кожну партію товару, то із закінченням строку дії Договору припинилися зобовязальні правовідносини між сторонами і позивач не має законних підстав вимагати зобовязати відповідача виконати умови Договору щодо передачі у власність необробленої деревини, купівля-продаж якої є предметом Договору.

З огляду на викладене та встановлені фактичні обставини справи, на думку суду, положення норм ст. 599 і ч. 4 ст. 631 ЦК України, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, не застосовуються до спірних правовідносин між позивачем і відповідачем.

У даному випадку припинилося не зобовязання між сторонами (в розумінні ст. 509 ЦК України), а закінчився строк, впродовж якого сторони позивач і відповідач, могли здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

В судовому засіданні судом встановлено, що позивач не здійснив 100% передоплату лісопродукції, що є необхідною умовою передачі товару йому у власність, і за відсутності такої передоплати у позивача не виникає права вимагати передачі товару, а у відповідача обовязку здійснити таку передачу. При цьому суд звертає увагу, що, як зазначалося вище, не виставлення відповідачем рахунків на оплату продукції не є обставиною, яка унеможливила здійснення передоплати за товар позивачем згідно умов Договору.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Сплачений судовий збір слід залишити за позивачем

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 12, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 12.02.2016 року

Суддя С.М.Гушилик