донецький апеляційний господарський суд
Постанова
15.02.2016 справа №913/779/15
Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі: за участю представників сторін: від скаржника (позивача): від відповідача: розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу на рішення господарського суду від у справіОСОБА_4 ОСОБА_5 довіреність № 8208-К-О від 20.10.2014 р.; не з?явився; Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ Луганської області 12.10.2015 р. № 913/779/15
Рішенням господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіброком» заборгованість за кредитом в сумі 9728,32 грн., проценти за користування кредитом у сумі 10186,63 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом у сумі 2264,42 грн., судовий збір у сумі 851,38 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. по справі № 913/779/15 в частині відмови у стягненні заборгованості з пені і в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення пені є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права. Також зазначив, що сума пені позивачем нараховувалась з 20.06.2012 р.; нарахування пені забороняється з 14.04.2014 р., а суми, що були нараховані до 14.04.2014 р. підлягають стягненню за період з дня порушення зобовязань до 14.04.2014 р., тобто з 20.06.2012 р. по 14.04.2014 р.

Крім того, апелянт як в резолютивній частині апеляційної скарги, так і по тексту оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення пені, однак апеляційний господарський суд не приймає доводи апелянта в цій частині, оскільки відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

18.01.2016 р. через канцелярію суду позивач надав розрахунок пені станом на 13.04.2014 р.

15.02.2016 р. через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній пояснив, що 22.03.2011 р. відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, підписавши яку відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Зазначив, що на виконання п. 3.2.1.1.1 Умов та правил 22.03.2011, а також 20.01.2012 р. було повідомлено відповідача про встановлення йому кредитного ліміту у розмірі 4500 грн. та 10000 грн. відповідно. В підтвердження зазначеного долучив до пояснень виписки з Приват 24 по клієнту ТОВ «Фіброком».

Представник позивача (скаржника) у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги. Просив скасувати рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. по справі № 913/779/15 в частині відмови у стягненні заборгованості з пені і в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

Представник відповідача у судове засідання не з?явився.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача (скаржника), обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2011 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фіброком» через систему Інтернет-Клієнт-Банкінг звернулося до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» із заявою про відкриття поточного рахунку у ПАТ КБ «Приватбанк», за якою відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (надалі - Умови), що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування б/н від 16.03.2011 р. та взяло на себе зобов'язання виконувати умови договору. Подана відповідачем через систему інтернет-банкінг заява підписана електронним цифровим підписом відповідача.

Інтернет банкінг - один із видів дистанційного банківського обслуговування, засобами якого є доступ до рахунків та операцій за рахунками, який забезпечується в будь-який час та з будь-якого комп'ютера через Інтернет.

Правовий статус електронного цифрового підпису врегульований Законом України "Про електронний цифровий підпис".

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів врегульовано Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Одним із елементів обов'язкового реквізиту є електронний підпис, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник з електронним цифровим підписом автора.

Накладання електронного цифрового підпису завершує утворення електронного документа, надаючи йому юридичної сили. Юридична сила електронного документа з нанесеними одним або множинними електронними цифровими підписами та допустимість такого документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг").

Згідно ч.2 ст.3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб'єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

В заяві зазначено, що банк за наявності вільних грошових ресурсів здійснює обслуговування кредитного ліміту клієнта за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, про розмір якого банк повідомляє клієнту на свій розсуд або в письмовій формі або через встановлені засоби електронного зв'язку банку та клієнта. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються «Умовами та правилами надання банківських послуг» і Тарифами банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті www.privatbank.ua., які разом з даною анкетою (заявою) складають Договір банківського обслуговування.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якою встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.ч. 1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У ч. 1 ст.627 Цивільного кодексу України закріплено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У заяві на приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 22.03.2011р. клієнт погодився, що відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до даного договору, так і шляхом обміну інформацією/погодження за банківським обслуговуванням з клієнтом через веб-сайт банку (www.pb.ua або інший Інтернет -SMS-ресурс, зазначений банком).

Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 9774 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк).

Відповідно до п.1.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України №492 від 12.11.2003р., зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17.12.2003р. за №1172/8493, (далі - Інструкція) умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Пунктом 1.6 Інструкції передбачено, що порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

Відповідно до п.3.2.1.1.16 Умов при укладенні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Умов (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/ інтернет клієнт банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), ОСОБА_6 і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладення договорів у письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.п. 3.2.1.1.1., 3.2.1.1.6. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ОСОБА_6 повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ОСОБА_6 Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ОСОБА_6, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо. ОСОБА_6 може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому «Умовами і правилами надання банківських послуг», у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ОСОБА_6 проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 21.12.2015 р. та 18.01.2016 р. було зобов?язано: позивача надати докази в підтвердження того, що відповідач отримав повідомлення про розміри встановленого кредитного ліміту, а також про підвищення відсоткової ставки за кредитом з 01.07.2014 р. (або докази, які підтверджують повідомлення відповідача про розміри встановленого кредитного ліміту) та письмові пояснення; відповідача надати акт звірки взаєморозрахунків з позивачем за своєю ініціативою.

На виконання ухвал суду позивачем надано пояснення та докази в підтвердження повідомлення позивача про розмір встановленого кредитного ліміту та про підвищення відсоткової ставки за кредитом, а саме пояснив, що 22.03.2011 р. відповідачем було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, підписавши яку відповідач погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Зазначив, що на виконання п. 3.2.1.1.1 Умов та правил 22.03.2011, а також 20.01.2012 р. було повідомлено відповідача про встановлення йому кредитного ліміту у розмірі 4500 грн. та 10000 грн. відповідно. В підтвердження підтвердження зазначеного долучив до пояснень виписки з Приват 24 по клієнту ТОВ «Фіброком».

Відповідач не довів суду те, що він не отримував повідомлення про розміри встановленого кредитного ліміту та інформацію про підвищення відсоткової ставки за кредитом.

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі далі «Угода»). При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених Умовами, Банк на свій розсуд, має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобов'язань, передбачених «Умовами та правилами надання банківських послуг», за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ОСОБА_6, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування ОСОБА_6 може бути продовжено Банком на той самий строк. Термін також може бути змінений Банком згідно з п. 3.2.1.2.3.4 цього розділу «Умов та правил надання банківських послуг». Згідно ст.ст.212, 651 ЦКУ при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань за кредитом, ОСОБА_6 на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов'язань має право встановити інший термін повернення кредиту. При цьому ОСОБА_6 направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту на свій вибір або в письмовій формі, або за допомогою встановлених засобів електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). При непогашенні заборгованості у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної в повідомленні вважається простроченою.

Позивачем на виконання умов договору було надано відповідачу кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн.

Пунктом 3.2.1.1.12 Умов передбачено, що для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Відсоткова ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту. У випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку грошових ресурсів, зміни облікової ставки НБУ, зміни курсу гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатору іноземних валют понад на 5 та більше процентів Сторони на дату укладення цього Договору, узгодили про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом. При цьому, таке збільшення розміру процентів за користування кредитом не повинно перевищувати подвійного розміру процентної ставки, зазначеної в цьому пункті. Інформацію про розмір узгодженої зміненої процентної ставки за користування кредитом, ОСОБА_6 розміщує для Клієнта одним з таких способів: в письмовій формі, через встановлені засоби електронного зв'язку Банку та Клієнта - системи клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, Приват 24, sms-повідомлення на останні відомі Банку номери телефонів, наданих Банку при ідентифікації та актуалізації відомостей про Клієнта, або іншими засобами. Узгоджений Сторонами змінений розмір процентів за користування кредитом є чинним з моменту розміщення його способом, зазначеним в цьому пункті, якщо інша дата не визначена в інформації про зміну розміру процентів.

Відповідно до п. 3.2.1.1.13 Умов при порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань, клієнт сплачує банку відсотки та пеню за користуванням кредитом від суми залишку непогашеної заборгованості в розмірі, передбаченому цим розділом «Умов та правил надання банківських послуг».

Порядок розрахунків встановлений в п. 3.2.1.4. Умов.

Згідно з п. 3.2.1.4.1. Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (п. 3.2.1.4.1.1. Умов).

У випадку не обнуління дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню. У разі непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта по погашенню заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого «Умовами і правилами надання банківських послуг», Клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (п.п. 3.2.1.4.1.2., 3.2.1.4.1.3. Умов).

Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати (п.3.2.1.4.9. Умов).

Відповідно до ч.3 ст.346 Господарського кодексу України кредити надаються банком під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 2 ст.10561 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

При несплаті відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Пунктом 3.2.1.2.3.4. Умов встановлено, що ОСОБА_6 має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

При порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п. п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п. п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні (п.3.2.1.5.1. Умов).

Згідно з п.3.2.1.5.4. нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань передбачених п.3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3., здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано клієнтом.

Пунктом 3.2.1.6.1. Умов встановлено, що обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та/або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитного ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.2 ст.10561 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачем зобов'язання за договором належним чином не виконані, а саме не сплачені необхідні для погашення заборгованості кошти, в результаті чого позивачем станом на 27.08.2015 р. нараховано заборгованість 31715,58 грн., з яких: 9728,32 грн. заборгованість за кредитом, 10186,63 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 9536,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 2264,42 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Оскільки кредит не повернутий, строк його повернення минув, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення вимог про стягнення боргу по кредиту у розмірі 9728,32 грн., відсотків у розмірі 10186,63 грн. та комісії у розмірі 2264,42 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями, відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 1 ст.546 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (ч.ч. 1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Позивачем за несвоєчасне виконання зобовязань за договором нараховано пеню за період з 20.06.2012 р. по 27.08.2015 р. в розмірі 9536,21 грн.

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні пені в розмірі 9536,21 грн., посилаючись на ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Також вказав, що банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Місцевий господарський суд зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014р. затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (надалі - Перелік).

Так, згідно з розпорядженням, до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, відноситься м.Луганськ.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», проте суду достовірно відомо, що у м.Луганськ продовжується проведення антитерористичної операції.

Враховуючи вищенаведене, місцевий господарський суд відмовив повністю у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 9536,21 грн.

Судова колегія частково не погоджується з висновком про відмову у задоволенні пені у розмірі 9536,21 грн. у повному обсязі приймаючи до уваги, що законом встановлено дату, з якої забороняється нарахування пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами у звязку з проведенням антитерористичної операції, а саме з 14.04.2014 р.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фіброком», зареєстровано за адресою: 91034, Луганська область, м.Луганськ, вул. Ломоносова, 96.

Відповідач знаходиться на території, неконтрольованій органами державної влади України, яка входить в зону проведення антитерористичної операції та неможливість забезпечення державними органами України стабільного функціонування підприємств в місті Луганськ, у звязку з чим забезпечення виконання Конституційних основ правового господарського порядку в Україні, встановлених ст. 42 Конституції України та ст.5 ГК України, на зазначених територіях є неможливим.

Той факт, що місто Луганськ, де зареєстрований відповідач, знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, та більше того, перебуває на тимчасово непідконтрольній території, є загальновідомим, тобто таким, що з урахуванням вимог ч.2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, взагалі не потребує доведення.

Крім того, судова колегія зауважує, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Разом з тим, воно є чинним, оскільки в установленому порядку не скасоване і не визнане незаконним (недійсним).

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» Антитерористичним центром при Службі Безпеки України видано наказ від 07.10.2014р. № 33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", згідно з яким визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014 р.

Таким чином проведення АТО на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014 р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Судова колегія зауважує, що на час розгляду справи в апеляційній інстанції відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 р. м.Луганськ також входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Позивачем нараховано пеню за період з 20.06.2012 р. по 27.08.2015 р.

Приймаючи до уваги вимоги ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», судова колегія вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про стягнення пені, проте за період з 20.06.2012 р. по 13.04.2014 р.

Колегія суддів, перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" правильність нарахування пені, дійшла висновку, що пеня за період з 20.06.2012 р. по 13.04.2014 р. складає 2499,63 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 2499,63 грн. за період з 20.06.2012 р. по 13.04.2014 р. включно, тобто за виключенням періоду дії заборони на нарахування пені, встановленої ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк». Тому рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. підлягає частковому скасуванню, а саме в частині відмови у стягненні пені у розмірі 2499,63 грн. за період з 20.06.2012 р. по 13.04.2014 р., з прийняттям нового рішення про задоволення вимоги у цій частині. В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. по справі № 913/779/15 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального Кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. у справі №913/779/15 задовольнити.

Рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. по справі № 913/779/15 скасувати в частині відмови у задоволенні пені за період з 20.06.2012 р. по 13.04.2014 р. в сумі 2499,63 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіброком» (91034, м.Луганськ, вул.Ломоносова, 96, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 2499,63 грн., судовий збір за подання позовної заяви в сумі 96,39 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 12.10.2015 р. залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фіброком» (91034, м.Луганськ, вул.Ломоносова, 96, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1339,80 грн.

Господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : Н.В. Будко

Судді: А.М.Мясищев

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.

1. скаржнику (позивачу)

1. відповідачу

1. у справу

1. апеляційному суду

1. ГСЛО