ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.02.16р. Справа № 904/11128/15
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за договором послуг № 2062-14-ЭК/560141563 від 29.10.2014 року у розмірі 131 327,77 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 4 від 11.01.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" заборгованість у розмірі 110 000,00 грн., пеню у розмірі 17 797,22 грн., 3% річних у розмірі 1 071,05 грн. та індекс інфляції у розмірі 2 456,50 грн., загалом 131 327,77 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання послуг № 2062-14-ЭК/560141563 від 29.10.2014 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість та відповідно нараховані штрафні санкції.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду), яке отримане відповідачем 25.01.2016 року.

03.02.2016 року від Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП Нижньодніпровський трубопрокатний завод" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення основного боргу у розмірі 30 000,00 грн., пені у розмірі 2 303,66 грн., 3% річних у розмірі 55,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 45,66 грн. Відповідач зазначає, що на момент звернення позивача з позовом, останнім не враховано часткову оплату заборгованості за платіжним дорученням №169866 від 11.12.2015 року на суму 30 000,00 грн., у зв'язку з чим сума основного боргу складає 80 000,00 грн., а не 110 000,00 грн. Крім того, відповідач частково не погоджується із нарахуваннями пені, 3% річних та індексу інфляції, що пов'язане із невірним, як зазначає відповідач, визначенням позивача періодів нарахування та неврахування позивачем часткової оплати у розмірі 30 000,00 грн. до подання позову.

Розгляд справи був відкладений з 21.01.2016 року на 04.02.2016 року.

У судовому засіданні 04.02.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

29.10.2014 року між публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" (виконавець) було укладено договір №2062-14-ЭК/560141563, відповідно до п.1.1 якого виконавець бере на себе зобов'язання надати наступні послуги: експертиза підприємства замовника для визначення можливості експлуатації обладнання підвищеної небезпеки, згідно переліку (Додаток №1 до договору); експертиза підприємства замовника для визначення можливості експлуатації обладнання підвищеної небезпеки, згідно переліку (Додаток №2 до договору); виконання функцій замовника згідно з підготовки та реєстрації Декларації (Додаток №4 до договору), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги (роботи).

Термін надання послуг (робіт) поетапно, впродовж 90 календарних днів, з дати підписання договору та надання послуг замовником всієї необхідної технічної документації російською або українською мовами (п.1.2 договору).

Відповідно до п.2.1 договору вартість послуг (робіт) за цим договором визначена протоколом угоди про договірну ціну (Додаток №1) і складає на дату підписання договору 383 333,33 грн., ПДВ-20% - 76 666,67 грн., загальна вартість 460 000,00 грн.

Сторонами підписано протокол угоди про договірну ціну за договором №2062-14-ЭК/560141563 від 29.01.2014 року, який є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між виконавцем і замовником.

Згідно з п. 4.1 договору після надання послуг (робіт) виконавець надає замовнику акт здачі-приймання наданих послуг (робіт). Замовник протягом 3-х робочих днів з дня отримання здачі-приймання послуг (робіт) направляє виконавцю підписаний акт здачі-приймання або мотивовану відмову від приймання послуг (робіт). У разі надання затвердженого акту, (послуга) робота вважається прийнятою без зауважень (п.4.2 договору).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2015 року, а в частині невиконаних умов до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Позивач зазначає, що надав відповідачу послуги (роботи) з експертизи підприємства замовника для визначення можливості експлуатації обладнання підвищеної небезпеки, що підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг (робіт) №1 від 06.03.2015 року на суму 20 000,00 грн.; №2 від 27.03.2015 року на суму 20 000,00 грн., №3 від 29.05.2015 року на суму 20 000,00 грн. та №4 від 17.08.2015 року на суму 90 000,00 грн.

Всього надано послуг (виконано роботи) на загальну суму 150 000,00 грн.

Відповідно до п.2.2 договору розрахунок здійснюється замовником поетапно, за фактом надання послуг (робіт) по кожному етапу, протягом 75-ти календарних днів, з дати підписання відповідного акту здачі-приймання наданих послуг (робіт). Оплата за цим договором здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця (п.2.3 договору).

Позивач зазначає, що відповідачем частково оплачена заборгованість за надані послуги у розмірі 40 000,00 грн., а саме 22.09.15 р 20 450,00 грн. та 03.11.2015 року - 19 550,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" зазначає, що публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" не оплатило у повному обсязі вартість виконаних робіт (наданих послуг), у звязку з чим у нього виникла заборгованість, що і є причиною спору.

Публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" частково заперечує проти позову, зазначає, що платіжним дорученням №169866 від 11.12.2015 року було оплачено частину заборгованості у розмірі 30 000,00 грн., у зв'язку з чим станом на день звернення позивача з позовом до суду, неоплаченими залишились надані послуги на суму 80 000,00 грн. (110 000,00 грн. 30 000,00 грн.).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на п.2.2 договору строк оплати за надані послуги є таким, що настав.

Оскільки, відповідачем до звернення позивача з позовом до суду було частково погашено заборгованість у розмірі 30 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №169866 від 11.12.2015 року (позов подано 28.12.2015 року), вимога про стягнення основного боргу підлягає частковому задоволенню у розмірі 80 000,00 грн. (110000,00 грн. 30000,00 грн.).

Згідно ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.5.1 договору при затримці замовником оплати наданих послуг, згідно з п.2.2 замовник сплачує виконавцеві пеню в розмірі 0,5% від вартості наданих послуг, та не сплачених послуг (робіт) за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня.

За несвоєчасну оплату наданих послуг позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 17 797,22 грн., а саме:

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №1 від 06.03.2015 року за період з 21.05.2015 року по 22.09.2015 року у сумі 4 021,11 грн.;

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №2 від 27.03.2015 року за загальний період з 09.06.2015 року по 03.11.2015 року у сумі 4 378,04 грн.;

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №3 від 29.05.2015 року за період з 23.08.2015.2015 року по 25.12.2015 року у сумі 3 210,96 грн.;

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №4 від 17.08.2015 року за період з 31.10.2015 року по 25.12.2015 року у сумі 6 184,11 грн.;

Відповідач не погоджується із нарахованим позивачем розміром пені, зазначає, що позивачем при нарахуванні невірно визначені періоди нарахування та невраховано часткову оплату за платіжним дорученням №169866 від 11.12.2015 року, у зв'язку з чим надає свій контророзрахунок, відповідно до якого пеня складає 15 493,56 грн.

Судом здійснено перевірку нарахування пені, у зв'язку з чим підлягає до стягнення пеня у розмірі 16 940,15 грн., виходячи з наступного розрахунку:

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №1 від 06.03.2015 року на суму 20 000,00 грн. строк оплати встановлений до 20.05.2015 року (75 календарних днів з дати підписання акту), у зв'язку з чим прострочка виникла з 21.05.2015 року. Платіжним дорученням № 165205 від 22.09.2015 року оплачено 20 450,00 грн. Таким чином, пеня нараховується у період з 21.05.2015 року по 21.09.2015 року на суму 20 000,00 грн. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та складає 3 994,52 грн. ;

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №2 від 27.03.2015 року на суму 20000,00 грн. строк оплати встановлений до 10.06.2015 року (75 календарних днів з дати підписання акту), у зв'язку з чим прострочка виникла з 11.06.2015 року. Платіжним дорученням №165205 від 22.09.2015 року оплачено частину заборгованості у розмірі 450 грн. (20 450,00 грн. -20 000,00 грн.); платіжним дорученням № 167517 від 03.11.2015 оплачено 19 550,00 грн. Таким чином, пеня нараховується у період з 11.06.2015 року по 21.09.2015 року на суму 20 000,00 грн. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та складає 3 304,11 грн. та за період з 22.09.2015 року по 02.11.2015 року на суму 19 550,00 грн. пеня складає 1 005,89 грн. Отже пеня за актом № 2 складає 4 310,00 грн.;

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №3 від 29.05.2015 року на суму 20000,00 грн. строк оплати встановлений до 12.08.2015 року (75 календарних днів з дати підписання акту), у зв'язку з чим прострочка виникла з 13.08.2015 року. Однак позивач починає розрахунок пені з 23 серпня, що є його правом і суд не виходить за межі періоду нарахування. Платіжним дорученням № 169866 від 11.12.2015 року оплачено 30 000 грн. Таким чином, пеня нараховується у період з 23.08.2015 року по 10.12.2015 року на суму 20000,00 грн. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та складає 2 849,32 грн.;

- за актом здачі-приймання виконаних робіт №4 від 17.08.2015 року на суму 90000,00 грн. строк оплати встановлений до 31.10.2015 року (75 календарних днів з дати підписання акту), у зв'язку з чим прострочка виникла з 01.11.2015 року. Платіжним дорученням № 169866 від 11.12.2015 року оплачено 30 000 грн., з яких 10 000,00 грн., зараховуються в оплату даного акту, а 20 000,00 грн. зараховано в оплату попереднього акту. Таким чином, пеня нараховується у період з 01.11.2015 року по 10.12.2015 року на суму 90 000,00 грн. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ та складає 4 339,73 грн. та за період з 11.12.2015 року по 25.12.2015 року на суму 80 000,00 грн. пеня складає 1446,58 грн. Отже, пеня за актом №4 складає 5 786,31 грн.

Судом частково приймається контрозрахунок відповідача, оскільки останнім не нараховано пеню за період з 11.12.2015 року по 25.12.2015 року на суму 80 000,00 грн., що є невірним, оскільки позивачем заявлено період нарахування пені до 25.12.2015 року (період нарахування пені чітко зазначений у другому реченні), та зроблено помилки в заокругленні.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 21.05.2015 року по 25.12.2015 року по кожному акту окремо у сумі 1 071,05 грн.

Згідно контрозрахунку відповідача 3% річних складають 1 015,99 грн.

Судом перевірено правильність нарахування 3% річних, використовуючи аналогічний підхід по визначенню періодів, який наведено при перевірці нарахування пені у зв'язку з чим 3% річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 015,99 грн., а саме:

- за період з 21.05.2015 року по 21.09.2015 року на суму 20 000,00 грн. 203,84 грн.;

- за період з 11.06.2015 року по 21.09.2015 року на суму 20 000,00 грн. 169,32 грн.;

- за період з 22.09.2015 року по 02.11.2015 року на суму 19 550,00 грн. 67,49 грн.;

- за період з 23.08.2015 року по 10.12.2015 року на суму 20 000,00 грн. 180,82 грн.;

- за період з 01.11.2015 року по 10.12.2015 року на суму 90 000,00 грн. 295,89 грн.

- за період з 11.12.2015 року по 25.12.2015 року на суму 80 000,00 грн. 98,63 грн.

Контррозрахунок 3% річних відповідача є вірним, а тому повністю приймається судом.

Також позивач просить стягнути на свою користь інфляційні втрати, розраховані за актами здачі-приймання робіт за загальний період з травня 2015 року по листопад 2015 року у розмірі 2 456,50 грн.

Відповідач, згідно контррозрахунку, зазначає, що інфляційні втрати складають 2410,84 грн.

Суд звертає увагу, що в цілому жоден з розрахунків сторін не є правильним.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наведених положень законодавства вбачається, що втрати від інфляції можуть бути нараховані починаючи з наступного місяця у якому мав бути здійснений платіж, тобто початком періоду є наступний місяць, за тим, що вказаний у розрахунку.

Якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов'язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується. Прострочення платежу за менший, ніж місяць, період, не тягне за собою таких нарахувань.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Вищого господарського суду України

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 01.04.2015 року по справі 917/1667/14, від 07.07.2015 року по справі №914/251/15, від 10.07.2013 у справі № 5002-33/4081-2012 та від 25.02.2015 року по справі №924/940/14, а також у постановах Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 року по справі №904/6081/15 та від 28.01.2016 року по справі №904/8880/15.

При перевірці нарахування індексу інфляції судом виявлено неправильність їх нарахування, оскільки позивачем взято індекс інфляції за травень 2015 року, у той час як прострочка виникла лише з 21.05.2015 року. Також перевіривши періоди нарахування індексу інфляції за актами №1 від 06.03.2015 року та №2 від 27.03.2015 року виявлено відсутність інфляційного збільшення у періоди нарахування (з урахуванням вищевикладеної правової позиції, що індекс інфляції на прострочку, що триває менше календарного місяця, не може бути нарахований). Отже, відсутні втрати від інфляції. При цьому суд звертає увагу, що від'ємне значення по вказаних актах не можна переносити на прострочення за іншими актами, оскільки кожен акт - це окрема підстава для нарахування індексу інфляції.

Тому індекс інфляції може бути нарахований лише за актами №3 від 29.05.2015 року та №4 від 17.08.2015 року.

При цьому суд звертає увагу, що індекс інфляції за вказаними актами №3 та №4 є значно більший, ніж нараховано позивачем. При чому за актом №3 індекс інфляції складає 597,90 грн., як і в контрозрахунку відповідача. Однак за актом № 4 індекс інфляції становить більшу суму, ніж навіть контрозрахунок відповідача. Однак суд не може виходити за межі позовних вимог і тому може бути стягнуто лише індекс інфляції зазначений позивачем:

- за актом №3 від 29.05.2015 року на суму 20 000,00 грн. за вересень листопад 2015 у розмірі 440,00 грн.;

- за актом №4 від 17.08.2015 року на суму 90 000,00 грн. інфляція нараховується за листопад 2015 року, а на суму 80000,00 грн. за грудень 2015 року і підлягає стягненню у межах, зазначених позивачем - 630,00 грн.

Отже, всього підлягає стягненню індекс інфляції у розмірі 1070,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті. Невиконанням обов'язку щодо оплати наданих послуг (виконаних робіт) відповідач порушує права позивача, безпідставно не передаючи грошові кошти (вартість послуг) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню 99 026,14 грн. (основний борг у розмірі 80 000,00 грн., пеня у розмірі 16940,15 грн., 3% річних у розмірі 1 015,99 грн., індекс інфляції у розмірі 1 070,00 грн.).

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1987,00,00 грн., у той час як підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 969,92 грн. (1,5 відсотка ціни позову), тобто позивачем внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" у випадку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається виключно за клопотанням особи. На час прийняття рішення такого клопотання не надходило, що не позбавляє позивача права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Отже, розподілу підлягає судовий збір у розмірі 1 969,92 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1485,39 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 525, 526, 530, 548, 549, 625, 901 Цивільного кодексу України, 193, 199 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21, ідентифікаційний код 05393116) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" (49040, м. Дніпропетровськ, пров. Джинчарадзе, 8, ідентифікаційний код 32349901) заборгованість у розмірі 80 000,00 грн., пеню у розмірі 16 940,15 грн., 3% річних у розмірі 1 015,99 грн., індекс інфляції у розмірі 1 070,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 485,39 грн., про що видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.02.2016 року.

Суддя О.М. Крижний