1) Головне територіальне управління юстиції у місті Києві в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Подільського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві
про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників від 08.12.2014 № 21 та нової редакції Статуту товариства, затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 08.12.2014
1. ОСОБА_1 звернувся в господарський суд міста Києва з позовом про:
- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю ,,Республіканський будинок моделей взуття", оформленого протоколом від 08.12.2014 № 21, а саме: про затвердження звіту про діяльність виконавчого органу Товариства за період з 2012 по 2014 роки; про прийняття рішення щодо притягнення до майнової відповідальності посадових осіб Товариства; про виключення учасників зі складу Товариства; про перерозподіл часток учасників Товариства; про відкликання директора Товариства; про обрання голови Товариства; про утворення виконавчого органу Товариства; про обрання генерального директора Товариства та членів дирекції Товариства; про обрання голови та членів ревізійної комісії Товариства; про затвердження нової редакції статуту Товариства;
- визнання недійсною нової редакції статуту Товариства, затвердженої рішенням від 08.12.2014 № 21 загальних зборів учасників Товариства.
В позові позивач зазначає, що ОСОБА_2, не будучи учасником товариства, скликала загальні збори учасників Товариства, які відбулися 08.12.2014, рішення яких оформлено протоколом від 08.12.2014р. На даних зборах прийнято рішення про затвердження звіту про діяльність виконавчого органу Товариства за період з 2012 по 2014 роки; про притягнення до майнової відповідальності посадових осіб Товариства; про виключення учасників зі складу Товариства; про перерозподіл часток учасників Товариства; про відкликання директора Товариства; про обрання голови Товариства; про утворення виконавчого органу Товариства; про обрання генерального директора Товариства та членів дирекції Товариства; про обрання голови та членів ревізійної комісії Товариства; про затвердження нової редакції статуту Товариства. Внаслідок прийняття даного Рішення загальних зборів учасників Товариства, позивача - ОСОБА_1 виключено зі складу учасників Товариства, відсторонено від виконання обов'язків директора Товариства, частку ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства передано Товариству, ОСОБА_2 включено до складу учасників Товариства, а керівником Товариства обрано ОСОБА_9. На підставі даного рішення загальних зборів учасників Товариства 28.05.2015 та 02.06.2015 проведено державну реєстрацію змін до установчих документів. На думку позивача, на загальних зборах учасників товариства, які відбулись 08.12.2015р., були відсутні учасники, що володіють в сукупності більш як 60 відсотками голосів, тобто був відсутній кворум, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 60 Закону України ,,Про господарські товариства" та п. 10.5 Статуту товариства. Позивач вважає, що рішення загальних зборів учасників Товариства від 08.12.2014 є протиправним, прийнятим за відсутністю кворуму, з порушенням порядку скликання загальних зборів Товариства, відтак порушує його права, як учасника товариства, який на момент скликання оспорюваних загальних зборів володів часткою у статутному капіталі товариства в розмірі 37,94%.
Рішенням господарського суду міста Києва від 14.09.2015 позовні вимоги позивача задоволено повністю. Визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Республіканський будинок моделей взуття", оформленого протоколом від 08.12.2014 № 21. Визнано недійсним Статут Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Республіканський будинок моделей взуття", затверджений загальними зборами учасників, протокол від 08.12.2014 № 21, зареєстрований 02.06.2015, номер запису № 9000062. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Республіканський будинок моделей взуття" на користь ОСОБА_1 2 436,80 грн судового збору.

Зазначене рішення оскаржено третьою особою 2 - ОСОБА_2 в апеляційному порядку з посиланням на те, що після смерті чоловіка ОСОБА_10, 14.08.2014р. нею отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом, у тому числі право на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Республіканський будинок моделей взуття", яка належала померлому, в розмірі 61,34%. Як вказує скаржник, вона неодноразово зверталася до директора Товариства ОСОБА_1 із заявами про її прийняття до складу учасників Товариства, однак такі заяви залишено без належного реагування, що стало підставою для звернення з заявою до колегіального органу Товариства - Ревізійної комісії товариства про скликання загальних зборів Товариства для розгляду заяви про вступ до складу учасників Товариства. На думку скаржника, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2015 до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

За наслідками апеляційного розгляду апеляційної скарги третьої особи 2 ОСОБА_2 Київським апеляційним господарським судом 01.02.2016р. прийнято постанову у справі № 910/17908/15, якою рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2015р. скасовано, в позові відмовлено.

В мотивувальній частині постанови суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги приписи ст.ст. 147, 1219 ЦК України, згідно з якими частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства, дійшов висновку, що факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого (частка у статутному капіталі, яка належала померлому учаснику товариства) та надає спадкоємцю право на вступ до господарського товариства. Право ж безпосередньої участі в управлінні господарським товариством (корпоративні права) спадкоємець набуває тільки з моменту вступу до господарського товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства (п.10.3 ,,к" Статуту товариства), яке приймається простою більшістю голосів учасників, які приймають участь у загальних зборах товариства.

Судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що суд першої інстанції помилково вказав про відсутність кворуму при прийнятті рішень на Загальних зборах Товариства, що відбулися 08.12.2014, оскільки не врахував положень Установчих документів товариства.

На підставі статтей 4-7, 82 Господарського процесуального кодексу України вважаю за необхідне висловити окрему думку стосовно постанови суду від 01.02.2016р. у даній справі.

2. Відповідно до статті 1 Закону України ,,Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

За приписами статті 143 Цивільного кодексу України установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Республіканський будинок моделей взуття", затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 11.07.2008, протокол № 11, зареєстрованого державним реєстратором за №7000065 Товариство складалось із 30 учасників з виділенням розміру внеску кожного до статутного капіталу та розміру частки у статутному капіталі (п.5.1 - 5.3 Статуту).

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ ,,Республіканський будинок моделей взуття" від 14.04.2009, оформленим протоколом № 17, внесено зміни до п.п.5.2, 5.3 Статуту, згідно яких статутний капітал Товариства становить 62 500 грн., який розподілено між 8 учасниками відповідно до їх внеску до статутного капіталу. Розмір частки у статутному капіталі кожного становить: ОСОБА_7 - розмір частки 0,096 %; ОСОБА_1 - розмір частки 37,940 %; ОСОБА_8 - розмір частки 0,188 %; ОСОБА_3 - розмір частки 0,092 %; ОСОБА_4 - розмір частки 0,128 %; ОСОБА_5 - розмір частки 0,116 %; ОСОБА_10 - 61,340 % та ОСОБА_6 - розмір частки 0,100 %.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер учасник товариства ОСОБА_10, який володів часткою у розмірі 61,340 %, що підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1.

Зазначені зміни до п.п. 5.2 і 5.3 Статут були чинними на час смерті ОСОБА_10, а також на день проведення зборів учасників товариства 08.12.2014р.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.08.2014 державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори за спадковою справою № 957/2012, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1139, дружина померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, успадкувала частку у Статутному капіталі ТОВ ,,Республіканський будинок моделей взуття" у розмірі 61,340 відсотків від статутного капіталу.

Відповідно до частини п'ятої статті 147 ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства.

Статут товариства (в новій редакції від 11.07.2008р. з урахуванням змін №№ 1-5 станом на 08.12.2014р., т.4, а.с. 27-65) не містить такого застереження щодо можливості переходу частки в статутному капіталі товариства до спадкоємця. Водночас, згідно з п. 9.10 Статуту Товариства частка у статутному капіталі товариства переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства згідно чинного законодавства.

Отже, право на частку в статутному капіталі товариства померлого ОСОБА_10 перейшло до ОСОБА_2 правомірно.

Частиною першою статті 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Право участі у товаристві є особистим немайновим правом і не може окремо передаватися іншій особі (частина перша статті 100 ЦК України).

Згідно зі статтею 55 Закону України ,,Про господарські товариства" при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства.

При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Частиною першою статті 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами.

Прийняття рішення про вступ спадкоємця (правонаступника) учасника до ТОВ належить до компетенції загальних зборів учасників товариства (п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13).

Отже, факт одержання статусу спадкоємця учасника товариства лише засвідчує перехід до спадкоємця майнових прав померлого (частка у статутному капіталі, яка належала померлому учаснику товариства) та дає спадкоємцю право на вступ до господарського товариства. Право ж безпосередньої участі в управлінні господарським товариством (корпоративні права) спадкоємці набувають тільки з моменту вступу до господарського товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів товариства.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 58 Закону України ,,Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному фонді.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2, як спадкоємець учасника товариства ОСОБА_10, зверталася до директора товариства ОСОБА_1, повідомляючи про свій намір скористатися переважним правом вступу до товариства та з вимогою скликати загальні збори учасників товариства. Однак, незважаючи на такі звернення ОСОБА_2, загальні збори не скликалися, питання про вступ спадкоємця до складу учасників товариства не вирішувалося.

05.11.2014 ОСОБА_2 було скликано позачергові загальні збори учасників Товариства, про що повідомлено і позивача.

Статтею 61 Закону України ,,Про господарські товариства" визначено, що учасники товариства, які володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на момент скликання позачергових зборів учасників Товариства від 08.12.2014 ОСОБА_2 не була учасником Товариства, а отже в силу частини четвертої статті 61 Закону, права на скликання позачергових загальних зборів учасників вказана особа не мала.

Стосовно посилань скаржника на скликання зборів на 08.12.2014р. ревізійною комісією товариства, слід зауважити, що ні закон, ні Статут товариства не надають ревізійній комісії товариства чи її членам самостійно скликати збори учасників. У ст. 63 Закону України ,,Про господарські товариства" зазначено лише право ревізійної комісії товариства ставити питання про скликання позачергових загальних зборів учасників (перед особами, які вправі скликати збори), а не самостійно їх скликати, оскільки ревізійна комісія не наділена законом чи статутом такими повноваженнями.

Частиною першою статті 60 Закону України ,,Про господарські товариства" передбачено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Своє право брати участь в управлінні справами товариства учасники реалізують через загальні збори учасників Товариства шляхом голосування на них за принципом: учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному капіталі.

Відповідно до пункту 3.2.4 рекомендацій президії Вищого господарського суду України ,,Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин" від 28.12.2007 № 04-5/14, голоси, які припадають на частку померлого учасника, не беруть участі у голосуванні з питання про вступ спадкоємця або правонаступника до товариства. Відповідно, ці голоси не враховуються у визначенні правомочності загальних зборів для прийняття рішення про вступ спадкоємця учасника до Товариства.

Згідно з абзацом другим пункту 18 постанови пленуму Верховного Суду України ,,Про практику розгляду судами корпоративних спорів" від 24.10.2008 № 13 безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення.

У абзаці першому і другому пункту 25 вказаної постанови зазначено, що згідно зі статтями 41, 60 Закону про господарські товариства загальні збори визнаються правомочними, якщо в них беруть участь акціонери (учасники), що мають відповідно до статуту товариства більш як 60% голосів. У зв'язку з цим положення установчих документів товариства, які встановлюють інші правила щодо визначення кворуму, є такими, що суперечать закону і не підлягають застосуванню.

Отже, відсутність кворуму на загальних зборах є безумовною підставою для визнання в судовому порядку прийнятих загальними зборами рішень недійсними.

Суд першої інстанції вірно вказав, що голоси ОСОБА_2 припадають на частку померлого учасника, тому вони не повинні брати участі у голосуванні з питання про її вступ як спадкоємця або правонаступника до товариства. Відповідно, ці голоси не враховуються у визначенні правомочності загальних зборів для прийняття рішення про вступ спадкоємця учасника до Товариства.

Також, слід враховувати, що питання повноважності (кворуму) зборів учасників визначається за приписами ст. 60 Закону України ,,Про господарські товариства" кількістю голосів учасників ТОВ, присутніх на зборах. Тому, прийняття зборами рішень простою більшістю голосів (п. 10.3 ,,к" Статуту), на що послався суд апеляційної інстанції, не стосується питання визначення кворуму (повноважності) зборів, наявність якого є обов'язковою для прийняття будь - якого рішення зборами учасників (чи то простою більшістю голосів, чи кваліфікованою).

Невиконання ж ОСОБА_1 вимог ОСОБА_2 про скликання зборів та розгляд питання про її вступ до ТОВ не може мати наслідком скликання і проведення зборів учасників ТОВ без дотримання вимог закону.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається порушення порядку скликання та проведення позачергових загальних зборів Товариства 08.12.2014р., що призвело до порушення корпоративних прав позивача, у зв'язку з чим вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом від 08.12.2014 № 21, підлягає задоволенню.

З огляду на викладене вважаю, що рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2015р. у даній справі є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Суддя

Київського апеляційного

господарського суду В.Г. Суховий

"09" лютого 2016 р.