ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р.Справа № 922/5196/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Терновій М.П.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват", м. Харків
проповернення безпідставно набутого майна
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №08-11/7217/2-15);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 16.12.2014 року).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.04.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Віват" на користь Харківської міської ради доходи, отримані від безпідставно набутого майна у розмірі 514 030,93 грн. та судовий збір у розмірі 10 280,62 грн.

14.04.2015 року на виконання рішення суду від 01.04.2015 року видано відповідний наказ.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 1.04.2015 року у справі № 922/5196/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.11.2015 року Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Віват" задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.07.2015 року у справі № 922/5196/14 та рішення Господарського суду Харківської області від 1.04.2015 року скасовано у частині задоволення позову. В цій частині справу направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Після повернення матеріалів справи № 922/5196/14 до суду першої інстанції, 30.11.2015 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено для розгляду судді Ємельяновій О.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 2.12.2015 року призначено справу № 922/5196/14 до розгляду у судовому засіданні на 14.12.2015 року.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 12.01.2016 року оголошено перерву до 25.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.01.2016 року відкладено розгляд справи на 28.01.2016 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.01.2016 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів у порядку статті 69 господарського процесуального кодексу України та відкладено розгляд справи на 3.02.2016 року.

3.02.2016 року позивач через канцелярію суду надав клопотання вх. № 3522 про долучення копії довіреності до матеріалів справи.

3.02.2016 року відповідач через канцелярію суду надав додаткові заперечення проти позову вх. № 3523 у яких зазначає, що 22.09.2010 року позивачем на засідання 48 сесії 5 скликання було прийнято рішення № 246/10 про надання відповідачу згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, 13 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівля. На виконання цього рішення було виготовлено проект відведення земельної ділянки, площа якої складала 0, 1140 га. Як зазначає відповідач фактично користувався лише земельною ділянкою площею 535, 2 кв.м. Враховуючи здійснення відповідачем необхідних заходів щодо укладання договору оренди земельної ділянки, відсутність факту безпідставності набуття земельної ділянки в користування, відповідач вважає, що позивачем не довів наявність правових підстав для стягнення доходу від безпідставно набутого майна, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та надав документи для долучення до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 3.02.2016 року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі із підстав викладених у позовній заяві та наданих додаткових пояснень.

Присутній у судовому засіданні 3.02.2016 року відповідач проти задоволення позову заперечував із підстав викладених у наданих до суду запереченнях та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 4-3 Господарського процесуального кодексу та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 Господарського процесуального кодексу України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обовязку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 3.02.2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи передані на новий розгляд Вищим господарським судом України в частині стягнення доходів, отриманих від безпідставно набутого майна у розмірі 514 030,93 грн., заслухавши пояснення позивача та відповідача, всебічно та повно дослідивши надані докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Харківської міської ради від 22.09.2010 року № 246/10 товариству з обмеженою відповідальністю "Віват" надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки загальною площею, орієнтовано 0,1200 га. по вул. Корчагінців, 13 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі.

Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.09.2014 року № 26688878 товариство з обмеженою відповідальністю "Віват" є власником нежитлової будівлі літ. "А-1", площею 324,8 кв.м. по вулиці Корчагінців, 13 у місті Харкові на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.1996 року № 921-В (т. 1 а.с. 25).

30.09.2014 року головним спеціалістом відділу контролю за використанням земель Департаменту самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради були здійснені відповідні заходи контролю за додержанням вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована по вул. Корчагінців, 13 в місті Харкові, про що складений акт (т. 1 а.с. 14-15).

Актом обстеження та визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки від 23.07.2014 року, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, 13 встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,1200 га по вул. Корчагінців, 13 у м. Харкові для експлуатації нежитлової будівлі (т. 1, а.с. 14-15).

Відповідно до листа Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Мін доходів у Харківській області від 21.08.2014 року № 4900/9/20-36-15-04-23, товариство х обмеженою відповідальністю «Віват» обліковується як платник земельного податку (т. 1 а.с. 22).

З листа Управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області від 18.08.2014 року № 3910/08, свідчить, що станом на 29.12.2012 року, в Управлінні Держземагенства у м. Харкові Харківської області не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельну ділянку по вул. Корчагінців, 13 (т. 1 а.с. 23).

Позивач зазначає, що наявність на земельній ділянці обєктів нерухомості, які належать на праві власності відповідачу, робить неможливим використання цієї земельної ділянки територіальною громадою міста Харкова для власних або інших цілей.

ОСОБА_3 свідчить про фактичне вибуття із володіння й користування міської ради зазначеної земельної ділянки.

Позивач посилається, що речові права відповідача на земельну ділянку не зареєстровані, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки по вул. Корчагінців, 13 у м. Харкові, а тому використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав, що підтверджується листами Управління Держземагентства у м. Харкові Харківської області від 18.08.2014 року № 3910/08 та Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 26.08.2014 року № 9899/0/225-14 (т. 1, а.с. 23-24).

Відповідач в період з 1.11.2011 року по 31.10.2014 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Як зазначає позивач, не здійснення відповідачем плати за використання земельної ділянки в розмірі, визначеному земельними актами, тобто за регульованими державою цінами, які є фактично звичайною ціною, призвело в результаті до одержання ним доходів.

Розмір доходу (реального набуття відповідача) від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, розрахований міською радою в сумі 514 030, 93 грн., виходячи з розміру орендної плати за землю та підтверджується наступним.

Відповідно до листа Індустріальної Об'єднаної Державної податкової інспекції м. Харкова від 21.08.2014 року № 4900/9/20-36-15-04-23 відповідач обліковується як платник земельного податку. За період з 1.01.2011 року по 31.10.2014 року відповідачем сплачено земельний податок у розмірі 21 264, 91 грн. (т. 1, а.с. 22).

У визначених законом випадках застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Плата за земельні ділянки державної та комунальної власності нараховуються та сплачуються за регульованою ціною.

На підставі викладених обставин, позивач наполягає на безпідставному користуванні відповідачем спірної земельної ділянки, у зв'язку із чим звернувся з відповідним позовом та просить суд стягнути з відповідача доходи отримані від безпідставно набутого майна у розмірі 514 030, 93 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Вищий господарський суд, скасовуючи рішення першої інстанції та постанову Харківського апеляційного господарського суду, у своїй постанові від 10.11.2015 року повертаючи справу на новий розгляд, звернув увагу на те, що під час нового розгляду справи господарському суду необхідно встановити наявність підстав для фактичного утримання останнім грошових коштів, які підлягають сплаті за користування землею міській раді, тобто, наявність підстав для застосування приписів статті 1212 Цивільного кодексу України саме щодо коштів, які мали б бути сплачені відповідачем в разі належного оформлення договірних правовідносин та дослідити обставини щодо розміру спірної земельної ділянки, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з дійсного характеру правовідносин сторін.

Відповідно до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Враховуючи вказівки Вищого господарського суду України в постанові від 10.11.2015 року у справі №922/5196/14 суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 182 Цивільного кодексу України встановлені такі ж саме вимоги щодо здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.

З листа Управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області від 18.08.2014 року № 3910/08, вбачається, що станом на 29.12.2012 року, в Управлінні Держземагенства у м. Харкові Харківської області не обліковуються правовстановлюючі документи на право власності або користування на земельну ділянку по вул. Корчагінців, 13 (т. 1 а.с. 23).

Відповідно до довідки Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 26.08.2014 року № 9899/0/225-14 інформація щодо наявності документів на право користування земельною ділянкою по вул. Корчагінців, 13, в Департаменті відсутня.

Відсутність речових прав на земельну ділянку у колишнього власника будівлі в момент переходу права власності на будівлю робить неможливим перехід права на земельну ділянку до нового власника будівлі, а тому й свідчить про відсутність достатньої правової підстави у нового власника будівлі для набуття майна (земельної ділянки) в контексті статті 1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки заходи щодо оформлення землекористування спірною земельною ділянкою в розмірі 0,1140 га були здійснені не у повному обсязі та в матеріалах справи відсутні докази укладання договору оренди земельної ділянки. Тому відповідач фактично користувався земельною ділянкою за період з 01.11.2011 року по 31.10.2014 року без достатньої правової підстави.

Відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до статті 181 Цивільного кодексу України будівля як обєкт цивільних прав повязується із земельною ділянкою, так як є неможливим переміщення будівлі без її знецінення.

Набуття земельної ділянки відповідачем обумовлюється набуттям права власності на будівлю, розташовану на земельній ділянці, без якої існування будівлі та її використання є неможливим.

Наявність на земельній ділянці обєкту нерухомості, належного на праві власності відповідачу, робить неможливим використання цієї земельної ділянки територіальною громадою міста Харкова для власних або інших цілей.

У відповідності до частини першої статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобовязана повернути доходи.

Як вбачається із матеріалів справи та наданого позивачем розрахунку, сума грошових коштів розрахована позивачем, виходячи з розміру орендної плати за земельну ділянку.

Згідно з пунктом 287.6 статті 287 Податкового Кодексу України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину), податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди, їх частини, з урахуванням прибудинкової території, сплачуються на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Також, відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Згідно статті 269 Податкового кодексу України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п. 287.1 статті 287 Податкового кодексу України ). Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Для визначення розміру податку та орендної плати, відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (стаття 23 Закону України "Про оцінку земель").

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки визначає вартість квадратного метра певної земельної ділянки.

Таки чином, для встановлення загальної нормативної вартості земельної ділянки необхідно встановити конкретний розмір такої земельної ділянки.

Позивач посилається на проведення обстеження земельної ділянки, проведенного 23.07.2014 року за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, 13, та акт у якому позивачем встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 0,1200 га по вул. Корчагінців, 13 у м. Харкові для експлуатації нежитлової будівлі (т. 1, а.с. 14-15).

Вищезазначені посилання позивача є необґрунтованими. Оскільки як вбачається з наявної у матеріалах справи витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки та акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальна площа земельної ділянки становить 1140 кв.м. (т. 1, а.с. 95, 98).

Згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 N 376, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється 1) юридичною особою, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; 2) на замовлення орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); 3) на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

ОСОБА_3 обстеження та визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки складено головним спеціалістом відділу контролю за використанням земель Департаменту самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради.

Відповідно до Положення про Департамент самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради (додаток № 130 до рішення Харківської міської ради 6 скликання від 24.11.2010 № 07/10 в редакції рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 № 1188/13), він не має повноважень щодо визначення меж, розмірів земельних ділянок, а виконує на самоврядних засадах контрольну функцію належного використання земельних ділянок.

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно приписів статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Посилання позивача щодо виходу та обстеження на місцевості, визначення меж земельної ділянки у 2014 року є не обґрунтованим та не приймаються судом у звязку із тим, що відповідний вихід було здійснено у жовнті 2014 року, а позивачем заявлено період з 01.11.2011 року по 31.10.2014 року. Тому відповідні посилання позивача не приймаються судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено розмір земельної ділянки 0,1140 га, а саме: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі по вул. Корчагінців, 13 Фрунзенського району м. Харкова (т. 1, а.с. 47), довідка № 134/12 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем) від 20.03.2012 року (т. 1, а.с. 81), висновок Управління містобудування та архітектури Харківської міської ради від 27.03.2013 року № 890/0/27-13 (т. 1, а.с. 84), витяг № 1335/14 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.05.2014 року (т. 1, а.с. 95), договір № 179(в/м) на виготовлення акту встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 01.04.2014 року (т. 1, а.с. - 96).

Позивачем розраховано суму доходів, отриманих від безпідставно набутого майна, а саме земельної ділянки площею 0,1200 га по вул. Корчагінців, 13 у м. Харкові яка становить 514 030,93 грн. за

- за період з 1.11.2011 року по 1.01.2014 року суму у розмірі 391 953,13 грн.;

- за період з 1.01.2014 року по 01.11.2014 року суму у розмірі 122 077, 80 грн.(т.3 а.с. 154-157).

Оскільки позивачем не вірно визначений розмір земельної ділянки, то при здійсненні розрахунку суми доходів, отриманих від безпідставно набутого майна було допущено помилку у визначенні суми яка підлягає до стягнення.

Як встановлено вище розмір земельної ділянки становить 1140 кв.м. та відповідачем сплачувався земельний податок за період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 рік у сумі 14 869,91 грн. та з період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 рік у сумі 6 395, 00 грн. (т.1, а.с. 20-21).

Судом здійснено розрахунок: Базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 253,30 грн. * кв.2, який становить 2,32 * сукупний локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки км 3, який становить 1, 06154*коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки Кф, який становить 2, 5 * коефіцієнт індексації Кі, який становить 1,25413 = 1 955,88 грн. м 2.

Тобто нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 1140 м2 становить: 1 955,88*1140= 2 229 703,20 грн.

Рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 року № 41/08 затверджено»Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельної ділянки у платне користування в місті Харкові», яке набрало законної сили 1.03.2008 року. Згідно пункту 2.3. додатку до нього, базою для обчислення орендної плати є нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка надається в оренду.

Відповідно до пункту 2.4. зазначеного додатку річна орендна плата (О) за земельну ділянку розраховується за формулою: О=Ц*Б*К1*К2,

Ц- нормативна грошова оцінка земельної ділянки, грн..;

Б-єдина для м. Харкова базова ставка орендної плати (частка одиниці);

К1 коефіцієнт, який враховує наявність складання інженерно-геологічних умов земельної ділянки, визначається згідно з додатком до цього Положення;

К2- коефіцієнт, який враховує розмір земельної ділянки, визначається згідно з додатком до цього положення.

Відповідно до пункту 4.1. цього додатку розмір базової ставки орендної плати за землі комерційного використання, визначений відповідно до наведених вихідних даних, становить 0,08.

- за період з 1.11.2011 року до 1.01.2014 року у розмірі 371 611,98 грн.:

(1 955,88грн. * 1140 = 2 229 703,20 грн. * 0,08 * 1 * 1 = 178 376,26 грн. /12 міс. = 14864,69 грн. * 26 міс. = 386 481,89 грн. 148969,91 грн. = 371 611,98 грн.);

- за період з 1.01.2014 року до 01.11.2014 року суму у розмірі 115 654,16 грн.:

(1 605,91 грн. * 1140 = 1 830 737,4 грн. * 0,08 * 1 * 1 =146 458,99 грн. /12=12 204,91 грн. *10=122 049,16 грн. -6395, 00 грн. = 115 654, 16 грн.).

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача доходів отриманих від безпідставно набутого майна (земельної ділянки) підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 487 266, 14 грн.

В решті позовних вимог у розмірі 26 764,79 грн. - доходів, отриманих від безпідставно набутого майна слід відмовити, як безпідставно нарахованих.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. При частковому задоволення позовних вимог судові витрати покладаючи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 9 745,32 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 111-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віват" (61178, м. Харків, вул. Корчагінців, 13, ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, ) доходи, отримані від безпідставно набутого майна у розмірі 487 266, 14 грн. та 9 745, 32 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення доходів, отриманих від безпідставно набутого майна у розмірі - 26 764,79 грн. в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_4