РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/29771/15

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант»

Про стягнення 9335,96 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача не з'явився

від відповідача Ліповуз Д.І., довіреність № 49 від 04.01.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страхова компанія «Альфа - Гарант» (далі - відповідач) про стягнення 9335,96 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № 670573282.13 від 21.08.2013р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 9335,96 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 25.11.2015р. порушено провадження у справі № 910/29711/15 та призначено розгляд на 11.01.2016 р.

11.01.2016р. представник у судове засідання не з'явився, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Представник відповідача проти позову заперечив, оскільки частково сплатив заборгованість, а в частині вважає, що позивачем завищено розмір страхової виплати та не враховано франшизу у розмірі 1000,00 грн., надав відзив на позов.

Суд відклав розгляд справи на 25.01.2016р., у зв'язку з відсутністю представника позивача.

25.01.2016р.представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвал суду не виконав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог.

Суд вирішив відмовити у задоволенні вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2013р. між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (далі - позивач) та ОСОБА_2 як страхувальником, було укладено договір страхування № 670573282.13, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Сеат Ібіца» д.н.з НОМЕР_1.

20.062014р. в районі електроопори № 2 по Печерському мосту у м. Києві, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Сеат Ібіца» д.н.з НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та транспортного засобу «Шкода Фабіа» д.н.з НОМЕР_2 (транзит), під керуванням ОСОБА_4, відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ТдВ «СК «Альфа - Гарант», згідно полісу № АІ/0592967.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва № 757/17796/14-п від 28.07.2014р., встановлено вину гр. ОСОБА_4 у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту, страхового акту та калькуляції, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Сеат Ібіца» д.н.з НОМЕР_1, внаслідок ДТП склав 9845,96 грн., які було виплачено позивачем згідно платіжного доручення № 7072 від 22.07.2014, копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно поданого позову полісу № АІ/0592967 франшизу встановлено у розмірі 510,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача 9845,96 грн. боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Судом, згідно доказів поданих відповідачем встановлено, що ТДВ «Страхова компанія «Альфа-гарант» було розглянуто заяву про виплату страхового відшкодування № 1/10-11-2014 року від 10.11.2014 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», в зв'язку з чим було виплачено на рахунок ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 7 757,00 грн., про що свідчить платіжне доручення № 9788 від 23.02.2015р.. копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування», у разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Тобто позивачем, в порушення положень ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» було невірно розраховано розмір страхового відшкодування за страховим випадком та виплачено 9 845 грн. 96 коп., замість належних 8 757 грн. 00 коп.

Згідно Звіту № 239 від 23.07.2014 року, наданого Позивачем, ринкова вартість автомобіля Seat Ibiza д.р.н. НОМЕР_1 складає 119 180 грн. 21 коп., а страхова сума згідно договору страхування (КАСКО) № 670573282.13 від 21.08.2013 року складає 106 000 грн. 00 коп., що становить 88,94 % дійсної ринкової вартості.

Тобто, розмір страхового відшкодування, виплачений ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» повинен був бути розрахований наступним чином: 9 845,96 *88,96% = 8 757 грн. 00 коп.

Крім того, позивачем не вірно вказано розмір франшизи, яка за полісом № АІ/0592967 передбачає становить 1 000 грн. 00 коп., тобто ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» правомірно перерахувала на рахунок позивача 7 757,00 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.36 ГПК України зазначає, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог поизвача.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В частині позовних вимог у розмірі 7 757,00 грн. - провадження припинити.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 04.02.2016р. )

Суддя В.І.Мельник