ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2016 р. Справа № 925/2046/15

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.;

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу за позовом приватного акціонерного товариства "Кінотеатральне обладнання" м. Черкаси,

до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" м. Черкаси,

про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем заявлено позов з вимогою:

- припинити зобов'язання приватного акціонерного Товариства Кінотеатральне обладнання по договору про постачання електричної енергії № 87 від 17.02.2015 року на суму 128 135,85 грн. перед Публічним акціонерним товариством "Черкасиобленерго" шляхом зарахування однорідних вимог приватного акціонерного товариства Кінотеатральне обладнання до публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в рахунок договору про відступлення права вимоги від 10 листопада 2015 року №1-09-15.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що між позивачем, відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Центржитлоінвестбуд» укладено Договір про відступлення права вимоги від 10 листопада 2015 року №1-09-15. Відповідно до умов договору позивач (новий кредитор) прийняв право вимоги на отримання заборгованості по орендній платі на загальну суму 186 939,72 грн., яку боржник повинен був сплатити Первісному Кредитору, згідно умов Договору про оренду нежитлового приміщення за № 13-01/11-Юр від 11.05.2011.

Відповідач надав позивачу послуги з постачання електроенергії згідно договору № 87 від 17.02.2015, по якому у позивача виникла заборгованість по оплаті електроенергії перед відповідачем на суму 128 135,85 грн.

На підставі норм чинного законодавства позивач звернувся до відповідача із листом № 50 від 26.11.2015, в якому заявив про зарахування зустрічних вимог відповідача до позивача по оплаті електроенергії на суму 128 135,85 грн.

Однак листом № 7668/09-03 від 04.12.2015 відповідач відмовився провести зарахування зустрічних вимог, обґрунтувавши свою відмову необхідністю обігових коштів в зв'язку з існуючим фінансовим станом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні просив суд відмовити у позові посилаючись на те, що відповідач не надавав згоду на вчинення оспорюваного одностороннього правочину, а тому виникнення будь-яких обовязків відповідача, за оспорюваним правочином не передбачено чинним законодавством, у звязку з чим не може впливати на виникнення прав позивача.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

16.05.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центржитлоінвестбуд» та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення за № 13-01/11-юр, відповідно до умов якого орендодавець зобовязався передати, а орендар зобовязався прийняти у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване у м. Черкаси за адресою вул. Байди Вишневенького, 47 загальною площею 176,6 м.кв. (далі Договір № 13-01/11-Юр).

03.10.2011 сторони у встановленому порядку уклали додаткову угоду № 1 до Договору (а.с.7-9).

Факт надання приміщення в оренду та розмір оплати підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, Актами здачі-прийняття робіт (а.с.32-42).

10 листопада 2015 р. між позивачем, відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центржитлоінвестбуд» (первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги за № 1-09-15 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач (новий кредитор) прийняв право вимоги на отримання заборгованості по орендній платі на загальну суму 186 939,72 грн., яку боржник (відповідач) повинен був сплатити Первісному кредитору, згідно умов Договору про оренду нежитлового приміщення за № 13-01/11-Юр від 11.05.2011 (а.с.10).

В судовому засіданні встановлено, що 17.02.2015 сторони уклали договір про постачання електричної енергії за № 87 (далі Договір № 87), за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався продати електроенергію відповідачу (споживач) з дозволеною потужністю 414 кВт, а відповідач зобовязався оплачувати вартість використаної електроенергії та здійснювати інші платежі згідно цього Договору (а.с.12-30).

За спожиту позивачем активну електричну енергію у листопаді місяці 2015 р., відповідач, 26.11.2015, виписав позивачу рахунок-фактуру № 87 на суму 128135,85 грн. і вказав термін оплати 5 операційних днів (а.с.31).

Вищевикладені обставини визнані представниками сторін у судовому засіданні, підтверджуються матеріалами справи і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Суд приходить до висновку, що строк виконання сторонами зобовязань за Договором № 13-01/11-Юр, за Договором №1-09-15 і за договором № 87 настав.

26.11.2015 листом за вих. № 50 позивач заявив відповідачу про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 128135,85 грн. (а.с.43).

04.12.2015 листом № 7668/09-03 відповідач повідомив позивача про неприйнятність погашення заборгованості шляхом зарахування зустрічних вимог (а.с.44).

Перевіряючи доводи відповідача щодо «неприйнятності» зарахування зустрічних однорідних вимог, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні зясовано, що зобовязання сторін за вищеназваними договорами є грошовими, а відтак однорідними за матеріальним змістом.

Ч.3 ст.203 Господарського кодексу (далі ГК) України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні правові підстави щодо зарахування зустрічних однорідних вимог містить ч. 1 ст.601 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України .

За приписами ст.ст.601,602 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Не допускається зарахування зустрічних вимог:

1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю;

2) про стягнення аліментів;

3) щодо довічного утримання (догляду);

4) у разі спливу позовної давності;

41) за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом;

5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Доказів наявності вищеперелічених обставин щодо неможливості зарахування зустрічних вимог сторони суду не надали, а в матеріалах справи такі докази відсутні.

Суд приходить до висновку, що заява позивача про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення його зобов'язань на суму 128135 грн. 85 коп. по Договору № 87.

За приписами ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Суд бере до уваги, що відповідач не надав доказів про звернення до суду з відповідними позовами щодо одностороннього правочину та зобовязань позивача.

Суд приходить до висновку, що твердження відповідача про «неприйнятність» зарахування зустрічних однорідних вимог при наявності умов, встановлених ст.601 ЦК України та відсутності обставин, встановлених ст.602 ЦК України (за яких зарахування зустрічних вимог не допускається), не ґрунтується на чинному законодавстві, і в свою чергу, не порушують прав позивача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає таким, що відповідає вимогам закону, вчинений позивачем односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором про постачання електричної енергії № 87 від 17.02.2015 на суму 128 135,85 грн., відтак, право позивача не є порушеним, а тому у позові необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено 15.02.2016.

Суддя В.В.Єфіменко