ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" лютого 2016 р. Справа № Б-39/134-10

вх. № 14188

Суддя господарського суду Савченко А.А.

при секретарі судового засідання Романченко Н.С.

за участю:

представника ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 19.03.2015 р.

представника трудового колективу СУРФ "ІНЕК" у формі ТОВ - ОСОБА_2

представника Західної ОДПІ м. Харкова - ОСОБА_3, дов. №465/9/20-33-10-10 від 05.10.2015р.

представника ВВД ФССНВУ у м. Харкові - ОСОБА_4, дов. №4/01-13 від 04.01.2016р.

ліквідатора - ОСОБА_5, свідоцтво №593 від 21.02.2013р.

представника прокуратури Харківської області - ОСОБА_6, посвідчення 009115 від 13.10.2012р.

розглянувши матеріали справи

за заявою Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_7 ворота", м. Харків
про визнання банкрутом Спільної українсько-російської фірми "ІНЕК" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Харківської області від 20.10.2010 року у справі № Б-39/134-10 визнано СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру в порядку ст. 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом".

28.04.2014 року до Господарського суду Харківської області від Державного підприємства "ОСОБА_8 Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі за текстом ДП "НАЕК "Енергоатом") надійшла скарга на дії ліквідатора, у якій ДП "НАЕК "Енергоатом" просить за відсутності правових підстав виключити з ліквідаційної маси СУРФ "ІНЕК" у формі ТзОВ майно парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78. Обгрунтовуючи скаргу посилається на те, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі № 5023/9032/11 було скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 21.11.2011 року у цій справі в частині задоволення зустрічного позову СУРФ "Інек" у формі ТзОВ з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову СУРФ "Інек" у формі ТзОВ про визнання права власності на парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78. У зв'язку з цим ДП НАЕК "Енергоатом" вважає, що відсутні підстави для включення до ліквідаційної маси парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.04.2015 року у справі № Б-39/134-10 (суддя Міньковський С.В.) відмовлено ДП НАЕК "Енергоатом" у задоволенні скарги на дії ліквідатора.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року у справі № Б-39/134-10 апеляційну скаргу ДП "НАЕК "Енергоатом" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 02.04.2015 року у справі № Б-39/134-10 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.10.2015р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 8 червня 2015 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 2 квітня 2015 року у справі № Б-39/134-10 скасовано, справу № Б-39/134-10 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

04 листопада 2015 року після повернення справи до господарського суду Харківської області проведено повторний автоматизований розподіл скарги по справі №Б-39/134-10 між суддями, скаргу призначено до розгляду судді Савченко А.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.11.2015р. призначено скаргу ДП НАЕК "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на дії ліквідатора (вх. 14188) до розгляду в судовому засіданні на "01" грудня 2015 р. о(об) 10:00, зобовязано ДП НАЕК "Енергоатом" надати до суду докази в обгрунтування скарги, в тому числі належні докази того, що саме ДП НАЕК "Енергоатом" є власником спірного майна (парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78). Зобовязано ліквідатора надати до суду відзив на скаргу, з наданням необхідних доказів в його обгрунтування, належні докази правомірності включення спірного майна (парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78) до складу ліквідаційної маси.

14 грудня 2015р. до суду від Прокуратури Харківської області надійшов відзив на скаргу ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька атомна електрична станція", в якому заявник підтримує скаргу на дії ліквідатора в повному обсязі та просить суд виключити із ліквідаційної маси боржника СУРФ "Інек" у формі ТОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. №77, 78.

15 грудня 2015р. до суду від ДП НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька атомна електрична станція" надійшли додаткові пояснення до скарги, в яких зазначається про те, що спірні парогенератори були виготовлені на замовлення та для власних потреб Запорізької АЕС, яка їх прийняла та здійснила оплату в 1992 році за договором № 4-92 від 21.01.1992р., які знаходились на відповідальному зберіганні на ВАТ «Атоммаш», тому наявні усі підстави вважати спірне майно власністю ДП НАЕК "Енергоатом".

22 грудня 2015 року до суду надійшли заперечення ліквідатора на скаргу, в яких ліквідатор заперечує проти скарги, вважає включення парогенераторів до ліквідаційної маси СУРФ «Інек» правомірним, зокрема, зазначає, що право власності на спірні парогенератори виникло на підставі виконання умов договору між СУРФ «Інек» та ТОВ «Стройсервіс» та після розмитнення товару на території України та вважає, що всі наведені у запереченнях факти та документи, що їх підтверджують, є доказом того, що парогенератори № 77,78 є власністю СУРФ «Інек» та повністю спростовують твердження скаржника.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2015р. відкладено розгляд скарги ДП НАЕК "Енергоатом" (вх. 14188) на "26" січня 2016 р. о(об) 10:10, а ухвалою від 26.01.2016р. відкладено на 02 лютого 2016р. о 11:20 год., зобовязано ДП НАЕК "Енергоатом" надати до суду письмові докази на підтвердження права власності на спірні парогенератори, оригінали поданих до суду документів для огляду в судовому засіданні та належним чином засвідчені копії до матеріалів справи, зобовязано ДП НАЕК "Енергоатом" та ліквідатора виконати вимоги ухвали суду від 06.11.2015р. в повному обсязі.

02 лютого 2016р. ДП НАЕК "Енергоатом" подано до суду низку витребуваних ухвалами суду документів та клопотання про надання додаткового часу та відкладення розгляду скарги з метою витребування нових доказів на підтвердження права власності на спірні парогенератори, що обумовлюється обов*язковістю письмових звернень до контрагентів.

Суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про відкладення розгляду скарги з підстав його необгрунтованості та безпідставності, оскільки до клопотання не подано належних доказів, які б свідчили, які саме документи витребувані у контрагентів та які обставини справи вони можуть доводити. До того ж з часу прийняття скарги до розгляду ухвалами суду у ДП НАЕК "Енергоатом" неодноразово витребувалися належні докази того, що саме ДП НАЕК "Енергоатом" є власником спірного майна (парогенераторів ПГВ-1000М зав. № 77, 78) і у скаржника було достатньо часу для надання до суду необхідних документів на підтвердження цих обставин.

Представник ДП НАЕК "Енергоатом" в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі, надав для огляду в судовому засіданні низку оригіналів поданих до суду документів, що, на його думку, підтверджують право власності на спірні парогенератори.

Ліквідатор та представник трудового колективу СУРФ "Інек" у формі ТОВ в судовому засіданні проти скарги заперечували в повному обсязі з підстав, зазначених в запереченнях ліквідатора проти скарги, вважають, що до матеріалів справи додано достатньо доказів на підтвердження права власності СУРФ "Інек" на спірні парогенератори.

Прокурор в судовому засіданні підтримав скаргу в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що скарга ДП НАЕК "Енергоатом" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_9 ч. 4 ст.24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013р. (далі - Закон про банкрутство) у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.4 ст. 25 Закону про банкрутство дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону про банкрутство усі виді майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Постановою господарського суду Харківської області від 20.10.2010р. визнано спільну українсько - російську фірму "ІНЕК" у формі ТОВ банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_10 До складу ліквідаційної маси банкрута, ліквідатором СУРФ "ІНЕК" ОСОБА_10 було включено, зокрема, парогенератори ПГВ-1000М зав. № 77, 78 з обладнанням.

Даючи оцінку правомірності віднесення цього майна до ліквідаційної маси, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи між виробничим обєднанням «Запорізька АЕС» (Україна) та заводом ВО «Атоммаш» (Росія, м. Волгодонськ) було підписано Договір №4-92 від 21.01.1992р. на виготовлення для потреб «Запорізької АЕС» певних виробів, а саме 4-х парогенераторів ПГВ-1000М та комплектуючих матеріалів до них. Строк дії Договору 31.12.1993 року. Розділом 7 договору визначено, що ціни є умовними і підлягають погодженню з покупцем не пізніше 20 календарних днів з моменту отримання протоколу свободних оптових цін. Сторонами було також підписано специфікацію до договору. Подані до суду копії договору та специфікації свідчать про те, що договір було підписано з протоколом розбіжностей, якого до матеріалів справи не подано. За відсутності протоколу розбіжностей визначити які саме умови договору були належним чином погоджені сторонами та в якій редакції та визначити дату укладення договору у відповідності до норм чинного на час підписання договору законодавства є неможливим ( т.13, а.с. 130-132).

06.06.1992р. між орендним підприємством «Виробництво №1» ВО «Атоммаш» та Запорізькою АЕС було укладено договір № 38 на зберігання та відвантаження продукції, за умовами якого, враховуючи стан монтажних робіт та відсутність умов для зберігання на Запорізькій АЕС виготовлені парогенератори № 77, 78 були прийняті орендним підприємством «Виробництво №1» ВО «Атоммаш» на відповідальне зберігання безоплатно з послідуючим відвантаженням в 3 кварталі 1993 року, про що між сторонами підписано відповідні акти (т.13, а.с.).

17.08.1994 року між заводом АТ «Атоммаш» та ВО «Запорізька АЕС» було укладено Договір №П1-94-24 на виконання робіт з розробки конструкторської документації та технологічної документації з модернізації зазначених парогенераторів. ОСОБА_9 приймання передачі виконаних робіт та послуг від 31.12.1996 року вартість виконаних робіт з виготовлення документації склала 312 648 доларів США.

Постановою Кабінету Міністрів України №1268 від 17.10.1996 року на базі майна атомних електростанцій України та їх інфраструктур було створено державне підприємство «ОСОБА_8 атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Обгрунтовуючи безпідставність включення парогенераторів № 77,78 до ліквідаційної маси банкрута, скаржник посилається на те, що оплату за парогенератори № 77,78 на підставі договору від 21.01.1992р. № 4-92 Запорізькою АЕС було проведено в повному обсязі в 1992 році. Але суд вважає необхідним зауважити, що належних доказів, які б підтвердили проведення повної оплати за договором за спірні парогенератори матеріали справи не містять. Скаржником не подано до матеріалів справи жодного належним чином оформленого платіжного документа про проведення відповідної оплати. Подані до суду ксерокопії низки платіжних документів не є засвідченими належним чином, що унеможливлює визнання їх належним доказом по справі у відповідності до вимог ст.36 ГПК України. До того ж вони стосуються низки інших договорів, які не є предметом судового розгляду, а часткова оплата на підставі платіжних доручень № 957 від 21.02.1992р. та № 1316 від 23.06.1992р. не заперечується ліквідатором та врахована при укладенні додаткової угоди № 2 до договору комісії №01NEN/98 від 03.07.1998р.

Докази, які містяться в матеріалах справи, свідчать про протилежне. Зокрема, листом ВАТ «ЕМК АТОММАШ» № ВМП/821 - 403 від 16.05.2000р.( т.13, а.с. 139) підтверджено, що фінансування ВО «Запорізька АЕС» Договору № 4-92 та Договору № П1-94-24 було проведено частково, внаслідок чого завод ВО «Атоммаш» реалізував ПГВ-1000М зав. №№73,74,77,78 іншому підприємству фірмі «VIMCOM Technology Pte LTD», Сінгапур. Крім того, 10.07.2002р. було порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовими особами НАЕК «Енергоатом» службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками злочину, передбаченого ст.364 ч.2 КК України. Постановою про закриття кримінальної справи від 16.05.2003р.( т.13, а.с.142-147) було закрито кримінальну справу № 50-3191 у зв*язку з відсутністю в діях службових осіб НАЕК «Енергоатом» та СУРФ «Інек» у формі ТОВ складу злочину. В результаті розслідування встановлені такі факти:

ініціатива про укладення договору комісії належить самому ВП «Запорізька АЕС» через відсутність коштів на придбання парогенераторів безпосередньо у ПО «Атоммаш»;

кошти, сплачені у 1992 році, враховані в договорі комісії при проведенні розрахунків за парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 73,74;

кошти за парогенератори ПГВ-1000М зав. №№73,74 сплачені, парогенератори передані ВП «Запорізька АЕС;

кошти за парогенератори ПГВ-1000М зав. №№77,78 не сплачені, парогенератори не передані ВП «Запорізька АЕС та є власністю СУРФ «Інек» у формі ТОВ.

Стосовно подвійної оплати, яка, на думку скаржника, встановлена ОСОБА_9 КРУ за результатами перевірки розрахунків за парогенератори, в відповідній постанові зазначено, що згідно висновку аудиторської перевірки від 15.06.2000 р. подвійної оплати вартості парогенераторів №№ 73,74,77,78 не встановлено ( т.13, а.с.144). Отже, твердження ВП «Запорізька АЕС» про повну сплату та, відповідно, подвійну сплату за парогенератори не підтверджено матеріалами справи.

В подальшому 03.07.1998р. між ДП НАЕК «Енергоатом» та ТОВ СУРФ «ІНЕК» було укладено договір комісії №01NEN/98 на поставку продукції ( 4-х парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№73,74,77,78). За умовами договору та додаткових угод №№1, 2 від 03.07.1998р. ТОВ СУРФ «ІНЕК» зобовязалося придбати та здійснити поставку 4 парогенераторів ПГВ-1000М зав.№№73,74,77,78 з проведеною модернізацією, загальною вартістю 55 млн. 681 тис. 248 грн. або 27 млн. 189 тис. 437 доларів США. Поставка мала здійснюватись на умовах DDP (Правила «Інкотермс» 1990 року) у місто Енергодар (місце розташування ВО «Запорізька АЕС»). Парогенератори до 1998 року знаходились на зберіганні у виробника на заводі ВО «Атоммаш». При цьому додатковою угодою №2 від 03.07.1998р. до договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998р. були враховані кошти, які ВО «Запорізька АЕС» сплатило по договорам за виготовлення та модернізацію 4-х парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№73,74,77,78. Загальна сума сплачених коштів відповідно до вказаного додатку до договору становить 730665,00 грн. (т.13. а.с. 74). Вказане спростовує твердження ДП НАЕК «Енергоатом» про повну оплату парогенераторів ще у 1992 році.

В грудні 1998 року 4 модернізовані парогенератори ПГВ-1000М зав. №№73,74,77,78 були завезені ТОВ СУРФ «ІНЕК» з Росії на територію України кораблем з порту Волгодонська через Херсон в Енергодар на територію ВО «Запорізька АЕС». Кошти за парогенератори ПГВ-1000М зав. №№73,74 були сплачені ДП НАЕК «Енергоатом» в повному обсязі. Дані парогенератори пройшли митне оформлення 30.06.1999 р. та були передані від ТОВ СУРФ «ІНЕК» на баланс ДП НАЕК «Енергоатом» згідно ОСОБА_9 прийому-передачі №1195 від 02.07.1999 року (т.13, а.с.179).

15.03.2001 року між фірмою «VIMCOM Technology Pte LTD»( Сінгапур) та ТОВ «Стройсервіс» (Російська федерація) було укладено Договір № VT-SRTS/01 купівлі-продажу двох парогенераторів ПГВ-1000М, загальною вартістю 13 млн. 061 тис. 680 дол. США. Актом прийому передачі №150301 від 15.03.2001 року парогенератори ПГВ-1000М зав. №№77,78, вартістю 13 млн. 061 тис. 680 дол. США були передані ТОВ «Стройсервіс» та стали власністю ТОВ «Стройсервіс» (т. 13, а.с.177,178).

В свою чергу, відповідно до договору №10328 від 19.03.2001р., що був укладений між СУРФ «Інек» у формі ТОВ та ТОВ «Стройсервіс» (Російська Федерація) ТОВ «Стройсервіс» передало у власність СУРФ «Інек» у формі ТОВ (покупець) товар - парогенератори ПГВ-1000М в кількості 2 шт. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору ціна одного парогенератора склала 6595805,00 доларів США. Загальна сума за договором склала 13191601 доларів США. Факт оплати за договором за отримані у власність парогенератори підтверджено відмітками банків про сплату коштів, проставленими на договорі №10328 від 19.03.2001р. ОСОБА_9 п. 3.1 договору продавець поставляє покупцю продукцію на умовах ЕХW (майданчик вантажів великої ваги ЗАЕС, м. Енергодар) згідно правил ІНКОТЕРМС в редакції 1990 року, строк поставки до 31.12.2001 року. В подальшому строк договору був продовжений до 31.12.2005р. ОСОБА_9 з п.8.4. цього договору сторонами було визначено, що поставка товару здійснюється в межах договору комісії № 01NЕN/98 від 03.07.1998р. Суд вважає необхідним зазначити, що додаткової угоди до цього договору від 26.03.2001р. матеріали справи не містять, тому пояснення арбітражного керуючого ОСОБА_10 ( т.9, а.с.206) в частині її укладення та виключення п.8.4 з тексту договору суд не приймає до уваги.

Суд вважає необхідним зауважити, що відповідно до п. 1.1. договору комісії №01NEN/98 від 03.07.1998р. комітент ДП НАЕК «Енергоатом» доручає комісіонеру СУРФ «Інек» у формі ТОВ за рахунок комітента (ДП НАЕК «Енергоатом») за винагороду вчинити дії з поставки комітенту обладнання відповідно до специфікації, що додана до цього договору. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання ДП НАЕК «Енергоатом» вищевказаних умов договору в частині проведення відповідного фінансування, отже умова договору комісії поставка парогенераторів за рахунок комітента (ДП НАЕК) комітентом не була виконана (т.13, а.с. 68).

Відповідно до ст. 395 Цивільного кодексу Української РСР, що діяв до 16.01.2003р., за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за винагороду вчинити одну або кілька угод від свого імені за рахунок комітента.

Відповідно до ст. 398 цього кодексу набуте комісіонером за рахунок комітента, є власністю останнього.

Оскільки Державним підприємством «ОСОБА_8 атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» кошти відповідно до договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998р. на придбання парогенераторів ПГВ-1000М зав. №№77,78 не були сплачені, відповідно, права власності на це майно підприємством не було набуто. За таких обставин твердження про набуття ДП НАЕК «Енергоатом» права власності на парогенератори ПГВ-1000М зав. №№77,78 на підставі відповідного договору позбавлено будь-якого правового обгрунтування.

На виконання умов договору №10328 від 19.03.2001р. СУРФ «Інек» у формі ТОВ було оформлено на митниці до 18.06.2002 р. парогенератори ПГВ-1000М №№ 77, 78 ( т.9, а.с.10). Факт того, що парогенератори фактично були ввезені в Україну та оплачені СУРФ «Інек» у формі ТОВ на користь продавця - ТОВ «Стройсервіс», підтверджується вантажною митною декларацією від 06.06.2001року ОБ №198715, в якій вказано заводські номери парогенераторів №№77,78 та містяться відмітки банку про оплату цього товару у доларах США за кредитні кошти ПАТ «ОСОБА_7 Ворота» та АКБ «Правекс-банк» за період 2003-2004р. Крім того відмітки банків про сплату коштів за парогенератори містяться на договорі №10328 від 19.03.2001р.

Комісією за участю представників ВО «Запорізька АЕС», ДП НАЕК «Енергоатом», ПО «Атоммаш», ТОВ СУРФ «ІНЕК» було обстежено технічний стан парогенераторів ПГВ-1000М (зав. №№73,74,77,78) згідно наказу №199 від 14.03.2001 року ДП НАЕК «Енергоатом», про що свідчить акт обстеження, затверджений 30.03.2001 року Президентом НАЕК «Енергоатом» ( т.13, а.с.136-138). За результатами обстеження були зроблені наступні висновки:

1. Парогенератори зав. №№73,74 (розмитнені та передані ДП НАЕК «Енергоатом») та парогенератори зав. №№77,78 (не розмитнені і не передані ДП НАЕК «Енергоатом») зберігаються на майданчику ВО «Запорізька АЕС».

2. Технічна документація у вигляді паспортів 320.05.00.00.000 ПС та ПС-1 на парогенератори зав. №№73,74 знаходиться на ВО «Запорізька АЕС», на парогенератори зав. №№77,78 знаходиться у ТОВ СУРФ «ІНЕК».

3. Парогенератори ПГВ-1000М зав. №№73,74,77,78 поставлені без комплектуючих деталей по Специфікації 320.05.01.00.000, які є невідємною частиною парогенераторів (в даний час комплектуючі, які входять до складу парогенераторів, знаходяться у ТОВ СУРФ «ІНЕК» та є його власністю).

4. На парогенераторах ПГВ-1000М зав. №№73,74,77,78 зроблені всі необхідні доробки та модернізації.

Листом ВО «Запорізька АЕС» від 29.12.2002р. № 36-14/ 13895 підтверджено, що парогенератори ПГВ-1000М зав. №№73,74,77,78, ввезені у грудні 1998р. ТОВ СУРФ «ІНЕК» на виконання договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, укладеного між ТОВ СУРФ «ІНЕК» та ДП НАЕК «Енергоатом», з яких парогенератори № 73,74 перебувають на балансі НАЕК «Енергоатом» та передані на зберігання ВП ЗАЕС, а парогенератори № 77,78 до теперішнього часу є власністю СУРФ «ІНЕК»(т.13, а.с.140).

Суд вважає необхідним зауважити, що лише сам факт знаходження парогенераторів № 77, 78 на території ВП Запорізька АЕС не свідчить про набуття станцією права власності на них у встановленому законом порядку.

В 2004 році Запорізька митниця після оплати СУРФ «Інек» у формі ТОВ, здійснила митне оформлення та передала СУРФ «Інек» у формі ТОВ парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 на загальну вартість 71422014,86 грн., що підтверджується актом приймання-передачі майна від 08.09.2004 року (т.9, а.с.12).

Отже, суд вважає, що право власності СУРФ «Інек» у формі ТОВ на парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 виникло саме на підставі повного та належного виконання умов договору №10328 від 19.03.2001р., укладеного між СУРФ «Інек» у формі ТОВ та ТОВ «Стройсервіс» (Російська Федерація). Суд вважає необхідним зазначити, що п.1 договору, який визначає передачу у власність СУРФ «Інек» у формі ТОВ парогенераторів, підтверджує набуття СУРФ «Інек» у формі ТОВ права власності на парогенератори та не суперечить п.п 8.4 п.8 договору, в якому зазначено, що поставка продукції відбувається в межах договору комісії № 01NEN/98 від 03.07.1998 року, оскільки право власності комітента ( ДП НАЕК «Енергоатом») виникло б у разі, якщо б продукція, яка є предметом договору комісії, була отримана саме за рахунок комітента - ДП НАЕК «Енергоатом».

ОСОБА_9 з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

ОСОБА_9 із ст.49 Закону України „Про власність, який діяв на час існування спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Суд вважає необхідним зауважити, що доказів на підтвердження того, що право власності фірми «VIMCOM Technology Pte LTD»( Сінгапур) та ТОВ «Стройсервіс» (Російська федерація) на спірні парогенератори, яке було набуте ними на підставі низки договорів купівлі-продажу, було спростоване будь-яким чином у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять. Отже, володіння СУРФ «Інек» у формі ТОВ парогенераторами № 77, 78 є правомірним та не суперечить вимогам законодавства.

В подальшому, 18.05.2006 року між СУРФ «Інек» у формі ТОВ та ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» було укладено договір зберігання майна за №75/80-06, за умовами якого ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» є зберігачем двох парогенераторів ПГВ- 1000М зав. №№77, 78, а СУРФ «Інек» у формі ТОВ поклажодавцем цього товару (т.9, а.с. 13-26). Матеріали справи свідчать, що відповідно до умов цього договору та додаткових угод до нього за зберігання майна СУРФ «Інек» у формі ТОВ здійснював «Запорізькій АЕС» відшкодування витрат у відповідності до п.3.1. договору, що підтверджено ухвалою господарського суду Харківської області від 26.02.2015р. по цій справі. Також, відповідно до п.п.1.2,п.1 та п.п.2.1.6, п.2 цього договору ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» зобов'язався повернути вищевказане майно поклажодавцю СУРФ «Інек» у формі ТОВ по закінченню строку зберігання.

Зазначене відповідає приписам ч.1 ст. 936 ЦК України, відповідно до якої передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем) і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Суд вважає, що укладення сторонами цього договору та листування ( т.13, а.с.140,141) є додатковим доказом на підтвердження того, що ДП НАЕК «Енергоатом» право власності СУРФ «Інек» у формі ТОВ на парогенератори № 77,78 не оспорювалося та визнавалося протягом тривалого часу.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що парогенератори ПГВ-1000М зав. №№ 77, 78 є власністю СУРФ «Інек» у формі ТОВ і правомірно включені ліквідатором до ліквідаційної маси банкрута, а набуття права власності ДП "НАЕК "Енергоатом" на це майно не підтверджено належними доказами по справі.

За таких обставин, підстави для виключення цього майна з ліквідаційної маси банкрута відсутні.

Посилання ДП "НАЕК "Енергоатом" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 05.03.2014 року у справі № 5023/9032/11, якою було відмовлено СУРФ «Інек» у формі ТОВ у задоволенні зустрічного позову до приватного підприємства фірми Альтаир про визнання права власності на парогенератори № 77, 78, суд вважає безпідставними та необгрунтованими, оскільки спір по справі № 5023/9032/11 було вирішено між іншими сторонами. Відповідачем за зустрічним позовом є приватне підприємство фірма «Альтаир», а ДП "НАЕК "Енергоатом" не є стороною по цій справі. Крім того, підставою для відмови у задоволенні позову було невірне обрання позивачем за зустрічним позовом способу захисту та недоведеність права власності СУРФ «Інек» у формі ТОВ належними доказами, оскільки відповідна вимога було обгрунтована лише договором зберігання та не були подані до суду першої інстанції інші первинні документи стосовно права власності на парогенератори.

Суд вважає, що в даному випадку, має бути взято до уваги конкретні факти та первинні документи, якими обгрунтовується та доводиться право власності на парогенератори № 77,78, і які не були предметом дослідження по справі № 5023/9032/11, а не правові висновки суду, оскільки фактами є конкретні життєві обставини, явища реальної дійсності, якими не є правові висновки суду по іншій справі без дослідження необхідних матеріалів, які зроблені виключно на тлумаченні відповідних норм закону.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необхідним в задоволенні скарги на дії ліквідатора відмовити в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 22-32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом» в редакції до 19.01.2013р., 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ДП НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу Запорізька АЕС у задоволенні скарги на дії ліквідатора.

Ухвалу направити ліквідатору, боржнику, кредиторам, прокурору.

Суддя Савченко А.А.

ухвалу підписано 05.02.2016р.