РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2016Справа №910/32368/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР ЛТД"

до Комунального підприємства "Госпкомобслуговування"

про стягнення 43 858,50 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Платовський О.В. (керівник)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР ЛТД" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача - Комунального підприємства "Госпкомобслуговування" про 43858,50 грн. за договором підряду № с1-2014/п від 11.06.2014.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору підряду № с1-2012/п від 11.06.2014 р в частині повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/32368/15, розгляд справи призначено на 21.01.2016.

18.01.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

21.01.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач зазначає, що позивачем на підтвердження своїх вимог надано документи які мають суперечливий характер, на виконання договору з відновлення роботи системи пожежної сигналізації №c1-2014/п від 11.06.2014р. встановлено тільки 166 пожежних димових сповіщувачів, замість 240.

21.01.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі.

В судове засідання 21.01.2016 з`явився представник позивача.

Представник відповідача в судове засідання 21.01.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні 21.01.2016 представник позивача надав суду пояснення щодо обставин справи, надав суду оригінали документів для огляду та надав документи для долучення їх до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2016 розгляд справи відкладено на 09.02.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

25.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

08.02.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові доповнення до відзиву, у яких відповідач зазначає, що згідно акту від 25 серпня 2015 року за №45 перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно - рятувальних служб складеного управлінням з організації забезпечення заходів цивільного захисту на особливо важливих об'єктах ГУ ДСНС України у м. Києві встановлено, що обладнання систем протипожежного захисту не відповідають чинним нормативно-правовим актам, отже, відомості, зазначені в Акті № СІ-2014/01 здачі - приймання виконаних робіт згідно договору №С1-2014/п від 19 червня 2014 року складеного 18 грудня 2014 року не відповідаю дійсним обставинам справи.

В судовому засіданні 09.02.2016 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, надав письмові пояснення, у яких зазначив, що у договорі підряду № с1-2014/п допущено технічну описку і вірними адресами адмінбудинків, де виконувались роботи є вул. Хрещатик, 36 та вул. Богдана Хмельницького, 6а. Крім того, у акті № с1-2014/01 здачі-приймання виконаних робіт, складеного 18.12.2014 також допущено описку у даті договору: 19.06.2014 замість 11.06.2014, оскільки ніяких інших договорів 19.06.2014 між сторонами не укладалось.

Представник відповідача у судове засідання 09.02.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 09.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР ЛТД" (далі - виконавець) та Комунальним підприємством "Госпкомобслуговування" (далі - замовник) укладено договір підряду № с1-2014/п (далі - Договір).

На умовах, визначених цим Договором, замовник доручає, а виконавець зобов'язується власними силами виконати відновлювальні роботи системи пожежної сигналізації в комплексі адмінбудинків за адресою вул. Хрещатик, 3; вул. Б. Хмельницького, 6а, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи (п. 1.1 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору, вартість робіт складає 87 717,34 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 Договору, розрахунки за даним Договором здійснюються шляхом передоплати у розмірі 50% від вартості робіт, що складає 43 858,5 грн.

Положеннями п. 3.1.2 Договору встановлений обов'язок виконавця виконати всі вимоги замовника, забезпечивши якість виконання робіт, що відповідають нормам якості для даного виду робіт.

В той же час замовник зобов'язаний провести оплату робіт в порядку, строки і розміри, передбачені цим Договором та в строки, вказані в у цьому Договорі, прийняти від виконавця роботи по акту виконаних робіт (п. 3.2.1, 3.2.2 Договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 4.1 Договору).

Сторонами, відповідно до умов Договору, було підписано та погоджено Дефектний акт, Акт обстеження системи пожежної сигналізації приміщень адмінбудинків за адресою: вул. Хрещатик, 36 та Б.Хмельницького, 6А , Договірну ціну відновлення системи пожежної сигналізації в адмінбудинку за адресою вул. Хрещатик, 36, що здійснюється в 2014 році, Локальний кошторис № 2-1-1/1 на відновлення пожежної сигналізації в адмінбудинку за адресою вул. Хрещатик, 36.

На виконання умов Договору між сторонами було підписано та скріплено печатками Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року, Акт № С1-2014/01 здачі-приймання виконаних робіт, складений 18.12.2014, відповідно до якого сторони погодили, що виконані монтажні роботі по відновленню пожежної сигналізації в адміністративному будинку за адресою: Хрещатик, 36 відповідають умовам Договору і належним чином оформлені, вартість виконаних робіт - 87 717,34 грн.

Позивач у позові зазначає, що загальна сума виконаних позивачем робіт за Договором складає 87 717,34 грн.

Відповідач здійснив лише попередню оплату робіт у розмірі 43858,50 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача.

Решту вартості виконаних робіт у розмірі 43858,50 грн. відповідач у строки, визначені Договором, не здійснив.

28.10.2015 р. позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 09/043, у якій вимагав сплатити заборгованість.

Відповідач відповіді на претензію позивача не надав, вимог позивача не задовольнив.

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду № с1-2014/п від 11.06.2014 на час звернення до суду з позовом складає 43858,50 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

Частиною четвертою статті 879 ЦК України встановлено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту № С1-2014/01 здачі-приймання виконаних робіт, складеного 18.12.2014, позивачем виконано та відповідачем прийнято роботи на загальну суму 87 717,34 грн.

При цьому, суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що зазначений акт не може бути належним доказом, так як містить посилання на Договір № с1-2014/п від 19.06.2014, а не на Договір № с1-2014/п від 11.06.2014, оскільки за твердження позивача, яке не спростоване відповідачем, жодного договору 19.06.2014 між сторонами не укладалось, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що роботи, виконані позивачем, не відповідають ні умовам Договору, ні чинним нормативно-правовим актам, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6.1, 6.2, 6.3 Договору, замовник протягом трьох банківських днів з моменту виконання робіт виконавцем зобов'язаний оглянути виконану роботу і, у випадку виявлення недоліків в роботі, повідомити про це виконавця. При відсутності зауважень з боку замовника, останній підписує акт виконаних робіт у триденний строк з моменту виконання виконавцем робіт. Документом, підтверджуючим виконання виконавцем своїх зобов'язань по Договору є підписаний сторонами акт виконаних робіт.

Матеріали справи не містять жодних доказів звернення відповідача до позивача з повідомленням про виявлені недоліки у виконаній роботі.

Більше того, між сторонами без жодних зауважень зі сторони відповідача підписаний та скріплений печатками Акт № С1-2014/01 здачі-приймання виконаних робіт, який в розумінні п. 6.3 Договору є належним доказом, який підтверджує факт виконання робіт позивачем.

Безпідставним також є посилання відповідача на акт від 25 серпня 2015 року за №45 перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно - рятувальних служб складеного управлінням з організації забезпечення заходів цивільного захисту на особливо важливих об'єктах ГУ ДСНС України у м. Києві, оскільки, по-перше, у строки, встановлені Договором відповідач не заявляв претензій та зауважень щодо якості виконаних робіт, по-друге, роботи виконувались позивачем ще у грудні 2014, а акт складений лише у серпні 2015, а тому не може підтверджувати неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань.

Сторонами договору обумовлено те, що укладений сторонами договір є оплатним, тобто обов'язок відповідача оплатити виконані роботи виникає згідно з положеннями закону (стаття 854 та частина 1 статті 837 Цивільного кодексу України) та укладеного сторонами договору.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання за Договором в частині своєчасної та повної оплати виконаних позивачем робіт, у зв'язку із чим, розмір заборгованості відповідача за договором складає 43 858,50 грн.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за договором підряду № с1-2014/п від 11.06.2014 у сумі 43 858,50 грн. належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, невиконане зобов'язання за договором у розмірі 43 858,50 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР ЛТД" про стягнення 43 858,50 грн. заборгованості.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивач просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові суми, що належать відповідачеві.

Судом встановлено що позивачем не сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову у встановлено розмірі.

Відповідно п. 2.22 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", коли ГПК не передбачено можливості повернення господарським судом заяви у зв'язку з неподанням доказів сплати суми судового збору (наприклад, заяви про забезпечення позову), то суд повинен розглянути зазначену заяву й за відсутності таких доказів, а розподіл відповідних сум судового збору здійснити між сторонами за згідно із статтею 49 названого Кодексу у залежності від результатів розгляду відповідної заяви; про такий розподіл може бути зазначено і в рішенні (постанові) господарського суду, прийнятому(-ій) за результатами розгляду справи, або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

У відповідності до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 роз'яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 вищевказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В порушення зазначених вище приписів, позивачем не надано жодного обґрунтування та жодного доказу в підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів до забезпечення позову.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Госпкомобслуговування" (01044, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6-А, код 21465789) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕКТОР ЛТД" (02217, м. Київ, вул. Електротехнічна, буд. 18, код 16401209 ) 43 858,50 грн. заборгованості та 1218,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2016.

Суддя С.О. Турчин