ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016 року Справа № 904/6483/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів: Виноградник О.М., Джихур О.В.

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 14-138 від 13.05.2014 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність № 1227 від 12.06.2015 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність № 1228 від 12.06.2015 р.;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 року у справі № 904/6483/15

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за поставлений природний газ

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 19.01.2016 року по 04.02.2016 року (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 року (суддя Петрова В.І.) з міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 88907499 грн. 90 коп. основного боргу, 5159253 грн. 74 коп. пені, 1793223 грн. 60 коп. 3% річних, 17657506 грн. 06 коп. інфляційних втрат та 71088 грн. 48 коп. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати в частині зменшення розміру пені на 50 %, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та порушення судом норм матеріального і процесуального права. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що оскаржуване рішення в частині обґрунтування зменшення розміру неустойки містить лише доводи та аргументи, на яких ґрунтувалося клопотання відповідача щодо зменшення розміру неустойки, а отже судом першої інстанції не виконані вимоги закону щодо оцінки майнового стану обох сторін, які беруть участь у зобовязанні. Позивач вважає, що під час розгляду справи не було враховано його інтереси. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стверджує, що судом першої інстанції не було зясовано, чи були заподіяні позивачу збитки через неналежне виконання зобовязання відповідачем, а також не було оцінено розмір таких збитків. Крім того позивач посилається на недоведення винятковості обставин у даній справі, а також на те, що нараховані санкції не є надмірно великими в порівнянні з невиконаним зобовязанням за договором купівлі-продажу природного газу.

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін. У відзиві на апеляційну скаргу комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" зазначає про безпідставність доводів, наведених в апеляційній скарзі, та наводить доводи в підтвердження свого скрутного фінансового становища.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

06.12.2013 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) і міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 663/14-БО-4.

За п.1.1 договору поставки продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах цього договору.

Відповідно п.2.1 договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 59132 тис. куб. м.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ (п.5.1 договору).

За п.5.2 договору ціна за 1000 куб. м природного газу становить 3 459 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 17%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 295 грн. 60 коп., крім того ПДВ 17% - 50 грн. 25 коп., всього з ПДВ 345 грн. 85 коп.

До сплати за 1000 куб. м природного газу 3823 грн. 78 коп., крім того ПДВ 17% - 650 грн. 04 коп., всього з ПДВ 4473 грн. 82 коп.

12.12.2014 року сторони підписали додаткову угоду № 7 до договору купівлі-продажу природного газу від 06.12.2013 року № 663/14-БО-4, якою з 01.12.2014 року пункт 5.2 договору викладено у наступній редакції:

Ціна за 1000 куб. м газу становить 5900 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%;

- податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366 грн. 70 коп., крім того ПДВ 20% - 73 грн. 34 коп., всього з ПДВ 440 грн. 04 коп.

До сплати за 1000 куб. м природного газу 6384 грн. 70 коп., крім того ПДВ 20% - 1276 грн. 94 коп., всього з ПДВ 7661 грн. 64 коп..

Згідно п. 5.5 договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

У відповідності з п. 3.3 договору приймання передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п. 3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11 договору).

На виконання договору купівлі-продажу природного газу продавець у період з січня 2014 року по грудень 2014 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 112022192 грн. 07 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.01.2014 року на суму 18147138 грн. 57 коп. на суму 18147138 грн. 57 коп., від 28.02.2014 року на суму 17904626 грн. 71 коп., від 31.03.2014 року на суму 11497755 грн. 92 коп., від 30.04.2014 року на суму 6830729 грн. 02 коп., від 31.05.2014 року на суму 276276 грн. 25 коп., від 30.06.2014 року на суму 157148 грн. 30 коп., від 31.07.2014 року на суму 91839 грн. 90 коп., від 31.08.2014 року на суму 68008 грн. 83 коп., від 30.09.2014 року на суму 98489 грн. 42 коп., від 31.10.2014 року на суму 1710480 грн. 99 коп., від 30.11.2014 року на суму 20206749 грн. 66 коп., від 31.12.2014 року на суму 35032948 грн. 50 коп. (а.с.53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64).

У відповідності з п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, не здійснив повну оплату отриманого природного газу у строки, обумовлені договором.

Із загальної заборгованості у сумі 112022192 грн. 07 коп. відповідачем сплачено лише 23114692 грн. 17 коп., у звязку з чим борг за отриманий природний газ, за розрахунком позивача, становить 88907499 грн. 90 коп.

Відповідач наявність заборгованості за договором від 06.12.2013 року № 663/14-БО-4 не заперечує, у звязку з чим вимога позивача про стягнення основного боргу у сумі 88907499 грн. 90 коп. обґрунтовано визнана судом першої інстанції такою, що підлягає задоволенню.

Частинами 1,7 ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

У відповідності із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Згідно частини 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача сума пені за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязання по оплаті поставленого природного газу за загальний період з 15.02.2014 року по 23.03.2015 року складає 10382124 грн. 23 коп.

Згідно ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно пункту 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Оскільки при проведенні розрахунку пені позивачем не враховано, що день оплати не вважається днем прострочки виконання зобовязання, судом першої інстанції обґрунтовано здійснено перерахунок без включення в періоди нарахування пені днів фактичної сплати суми заборгованості по кожному періоду нарахування окремо, та присуджено до стягнення пеню у сумі 10318507 грн. 47 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення річні за період з 15.02.2014 року по 23.03.2015 року, сума яких дорівнює 1811965 грн. 88 коп., та інфляційні втрати за період з лютого 2014 року по лютий 2015 року, сума яких складає 20899835 грн. 04 коп.

Належні до стягнення суми річних (1793223 грн. 60 коп.) і втрат від інфляції (17657506 грн. 06 коп.) господарським судом визначені правильно, з урахуванням розяснень, викладених у п.п. 1.9, 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

19.08.2015 року міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" до суду першої інстанції подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) на 50% (т.1, а.с. 82-91).

Судом першої інстанції задоволено клопотання комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" та зменшено суму нарахованої пені на 50%, тобто із 10318507 грн. 23 коп. судом стягнуто 5159253 грн. 74 коп.

В силу ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції враховано інтереси сторін та правомірно зменшено суму пені на 5159253 грн. 74 коп.

Відповідно пояснень відповідача, наведених у клопотанні про зменшення штрафних санкцій від 18.08.2015 року та у відзиві на апеляційну скаргу, міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" є соціально значущим підприємством для життєдіяльності міста, метою діяльності якого, згідно п.2.1 Статуту, є забезпечення безперебійного постачання споживачів тепловою енергією для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання. Отже, відповідач є підприємством, яке було створено органами місцевого самоврядування саме для забезпечення надання вищеперелічених послуг.

Відповідач зазначає, що здійснення розрахунків з позивачем за поставлений природний газ залежить від розрахунків споживачів за надані відповідачем послуги з теплопостачання. Враховуючи неналежне виконання зобовязань споживачів теплової енергії перед відповідачем, останній з порушенням встановлених договором строків здійснює сплату заборгованості на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" .

Згідно наявної у матеріалах справи довідки станом на 01.08.2015 року комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" має дебіторську заборгованість за теплову енергію в сумі 205813789,51 тис. грн., з яких:

174222788,50 тис. грн. заборгованість населення;

4381248,82 тис. грн. бюджет;

959,2 тис. грн. пільги, субсидії;

27209752,19 тис. грн. госпрозрахунок (т.1, а.с. 96).

Як стверджує відповідач, грошові кошти, які надходили від споживачів протягом 2014-2015 років, були примусово списані Державною виконавчою службою на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2014 року по справі №904/3338/14 та постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.01.2015 року по справі № 904/335/14, якими були стягнуті грошові кошти з відповідача на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за спожитий у 2013 році природний газ (т.1, а.с. 98-107, 108, 109-110, 111-116, 117, 118-119).

Комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" вживаються заходи щодо зменшення дебіторської заборгованості. Згідно наданої відповідачем інформації щодо претензійно-правової роботи за період з 2014 року по 2015 рік до господарського суду Дніпропетровської області подано 221 позовну заяву на суму 14451,21 тис. грн.; прийнято судом 129 рішень щодо стягнення заборгованості на суму 8856,24 тис. грн.; предявлено на примусове виконання до районних відділів Державної виконавчої служби 157 наказів (у тому числі повторно) на суму 9712,43 тис. грн. (т.1, а.с. 120-121).

До судів загальної юрисдикції за період з 2003 року по 2015 рік було подано 28775 заяв на видачу судових наказів та позовних заяв на суму 94023,52 тис. грн. Предявлено на примусове виконання до районних відділів Державної виконавчої служби 28708 виконавчих листів та судових наказів на суму 98168 грн. 26 ти. грн.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано інтереси публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та не зясовано чи були заподіяні позивачу збитки неналежним виконанням зобовязання відповідачем.

З такими доводами позивача колегія суддів не погоджується з огляду на те, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження свого скрутного фінансового становища.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що у 2015 році через невиконання зобовязань контрагентами збиток компанії склав більше 62 млрд. грн.

Однак публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не надано жодних фінансових та бухгалтерських документів, зокрема, баланс річний (звіт про фінансовий стан підприємства), річний звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід), що характеризують його фінансовий стан.

В силу ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що отриманий природний газ використовувався комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" не для власних виробничих потреб, і те, що відповідач частково розрахувався за спожитий у спірному періоді газ, судом першої інстанції обґрунтовано зменшено суму пені за порушення відповідачем грошового зобовязання на 50%.

Відповідно п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.09.2015 року у справі № 904/6483/15 залишити без змін, а скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В. Джихур

повний текст постанови виготовлений 05.02.16р.