РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2016Справа №910/31841/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО АКВА"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 12 515 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Карпець Є.М. за довіреністю № б/н від 01.02.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО АКВА" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 10515,00 грн. вартості неповернутого обладнання та 2000,00 грн. штрафу на підставі Договору № 8544 суборенди торгово-рекламного обладнання від 01.09.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов наведеного договору після його розірвання не повернув позивачеві отримане в суборенду обладнання, а тому відповідно до умов договору повинен відшкодувати позивачеві вартість цього обладнання. Також, відповідач не сплатив позивачеві штраф за порушення, визначене пунктом 4.2.10 наведеного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2015 порушено провадження у справі № 910/31841/15 та призначено розгляд справи на 25.01.2016 о 13:40 год.

В судове засідання, призначене на 25.01.2016, представник позивача з'явився.

В судове засідання, призначене на 25.01.2016, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 22.12.2015 не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 25.01.2016 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2016 відкладено розгляд справи на 15.02.16 об 11:00 год.

В судове засідання, призначене на 15.02.2016, з'явився представник позивача.

Представник відповідача судове засідання, призначене на 15.02.2016, не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зокрема, поштове відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2015 було направлене відповідачу (ФОП ОСОБА_1.) за адресою, вказаною у позовній заяві, яка відповідає адресі місце проживання відповідача (02095, АДРЕСА_1), що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відповідача.

Втім, поштове відправлення з наведеною ухвалою суду було повернуто органами зв'язку до Господарського суду міста Києва з довідкою (ф. 20), в якій вказано причину повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.

За наведених обставин, судом враховані роз'яснення, надані Вищим господарським судом України у підпункті 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно яких розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Як зазначено у підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 пункту 3 вищезазначеної постанови пленуму Вищого господарського суду України, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. В абз. 3 наведеного підпункту також вказано, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За наведених обставин вважається, що відповідач був повідомлений про час і місце розгляду судом справи № 910/31841/15.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до абз. 1 підпункту 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 15.02.2016 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Дослідивши в судовому засіданні 15.02.2016 наявні в матеріалах справи відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відповідача, судом встановлено, що вірним повним найменуванням останнього є ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем суду не подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.02.2016 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.09.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄВРО АКВА" (орендар, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (суборендар, відповідач) укладено Договір № 8544 суборенди торгово-рекламного обладнання (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування за плату обладнання, що є суб'єктом оренди за цим Договором, склад, перелік, найменування, кількість і заставна вартість з урахуванням індексації обладнання узгоджена сторонами та наведена в акті прийому-передачі, оформленому відповідно до п. 2.1 цього Договору.

25.09.2014 сторони підписали Акт прийому-передачі № 1876 за Договором суборенди торгово-рекламного обладнання № 8544 від 01.09.2014, відповідно до якого орендар передав, а суборендар прийняв наступне обладнання:

- Холодильник FVS 1000 NVТМ "Моршинская" сер. № RU111655003, інвентарний номер ХД004942, кількість - 1, відновна вартість - 10515,00 грн. (далі - обладнання).

Відповідно до п. 9.1 Договору сторони визначили, що даний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2014. Водночас, згідно п. 9.7 Договору сторони передбачили, якщо жодна з сторін не направить іншій стороні повідомлення про розірвання Договору по закінченню строку, вказаного в п. 9.1 Договору, строк дії Договору продовжується на тих же умовах на один календарний рік.

Згідно п. 9.2 Договору сторони також погодили, що на підставі ст. 188 ГК України орендар (позивач) має право достроково в односторонньому порядку розірвати Договір.

Також, відповідно до п. 9.3 Договору орендар (позивач) має право достроково в односторонньому порядку відмовитись від договору та розірвати його в разі, зокрема, якщо суборендар (відповідач) не виконує своїх зобов'язань, передбачених п. 4.2.9 Договору (п. 9.3.6 Договору). В свою чергу, пунктом 4.2.9 Договору передбачено обов'язок суборендаря (відповідача) обов'язково вжити заходи щодо забезпечення охорони обладнання від пошкодження, крадіжки та іншого нецільового використання.

Згідно п. 9.4 Договору про дострокове розірвання Договору орендар повідомляє суборендаря письмовим повідомленням з зазначенням підстави дострокового розірвання за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання.

Відповідно до п. 4.2.10 Договору суборендар (відповідач) зобов'язувався дотримуватись вимог до обладнання, зокрема, розміщувати у холодильнику тільки продукцію ПрАТ "ІДС".

Крім того, пунктом 5.4 Договору сторони узгодили, що у випадку виявлення факту розміщення у в торговому обладнанні товарів, що не відносяться до продукції ПрАТ "ІДС", та у випадку іншого порушення п. 4.2.10 Договору, суборендар (відповідач) сплачує орендарю (позивачу) штраф у розмірі 2000,00 грн. за кожен такий випадок.

22.10.2015 представником позивача був складений Акт про порушення використання обладнання, яким встановлено, що обладнання (холодильник FVS 1000 NVТМ "Моршинская" сер. № RU111655003, інвентарний номер ХД004942) знаходиться в підсобному приміщенні, до якого не має доступу, а обладнання не заповнене продукцією ПрАТ "ІДС", що є порушенням умов п. 4.2.10 Договору.

12.11.2015 позивач направив на адресу відповідача (ФОП ОСОБА_1) повідомлення № б/н від 12.11.2015, згідно якого просив відповідача впродовж 5 календарних днів з моменту отримання цього повідомлення, повернути позивачу обладнання в порядку, передбаченому Договором, з метою подальшого вирішення питання по суті. У наведеному повідомленні позивач також зазначив, що у випадку не повернення обладнання в зазначені терміни, керуючись п. 9.4 Договору, позивач повідомляє відповідача про дострокове розірвання Договору, у зв'язку з порушенням останнім п. 9.3.6 Договору, а Договір в такому випадку буде вважатись розірваним з 23.11.2015. Крім того, згідно наведеного повідомлення позивач вимагав від відповідача сплати на користь позивача штрафу у розмірі 2000,00 грн. на підставі п. 5.4 Договору. Направлення повідомлення № б/н від 12.11.2015 відповідачеві підтверджується фіскальним чеком № 0686 від 12.11.2015, копія якого додана до позовної заяви.

Згідно п. 4.2.6. Договору суборендар (відповідач) зобов'язується по закінченню терміну дії Договору, або його достроковому розірванні повернути орендареві (позивачу) обладнання у справному стані протягом 5 (п'яти ) календарних днів з моменту розірвання даного Договору.

Як зазначив позивач, станом на момент подачі позовної заяви до господарського суду (18.12.2015) відповідач відповіді на повідомлення № б/н від 12.11.2015 не надіслав, обладнання за Договором не повернув, штраф не сплатив.

Відповідно до п. 4.3 Договору сторони домовились, що в разі неповернення обладнання в строк, зазначений в п. 4.2 даного Договору, обладнання вважається втраченим.

Відповідно до п. 5.1 сторони погодили, що вони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору згідно чинного законодавства України. У випадку втрати або знищення торгового обладнання під час дії Договору суборендар (відповідач) протягом 5-ти днів з моменту отримання письмової вимоги з боку орендодавця (позивача) про відшкодування вартості обладнання, має відшкодувати вартість торгового обладнання, а також: якщо суборендар не може повернути торгове обладнання орендарю (згідно письмового звернення з боку орендаря та по закінченню терміну дії Договору), у разі його втрати, знищення (п.п. 5.1.1). Вартість обладнання сплачується суборендарем шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок орендаря з нарахуванням ПДВ.

Отже, з огляду на дострокове розірвання Договору та не повернення відповідачем обладнання позивачу на його письмове повідомлення, позивач вважає, що у відповідача виник обов'язок з відшкодування позивачеві вартості спірного обладнання в сумі 10515,00 грн., а також обов'язок з оплати штрафу в розмірі 2000,00 грн., який передбачений п. 5.4 Договору у випадку порушення вимог, визначених п. 4.2.10 Договору, у зв'язку з чим позивач і звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в судові засідання не з'явився, докази на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не подав та не надіслав.

Відповідно п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю з таких підстав.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Умови укладеного між позивачем та відповідачем Договору № 8424 суборенди торгово-рекламного обладнання від 01.07.2014 свідчать, що даний договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування обладнання вартістю 10515,00 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі № 1876 від 25.09.2014 за Договором суборенди торгово-рекламного обладнання № 8544 від 01.09.2014, який підписаний уповноваженими представниками сторін.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що в порядку п. 9.4 Договору цей Договір був розірваний з боку позивача, у зв'язку з порушенням відповідачем вимог п. 9.3.6 Договору, про що останній направив відповідачу повідомлення № б/н від 12.11.2015, згідно якого просив відповідача повернути впродовж п'яти календарних днів з моменту отримання цього повідомлення обладнання, яке було одержане за Договором. Направлення повідомлення № б/н від 12.11.2015 відповідачеві підтверджується фіскальним чеком № 0686 від 12.11.2015, копія якого наявна в матеріалах справи.

Оскільки Договір був розірваний, то відповідно до п. 4.2.6 Договору відповідач був зобов'язаний повернути позивачеві обладнання у справному стані протягом 5 (п'яти ) календарних днів з моменту розірвання даного Договору. Згідно п. 2.6 Договору факт повернення обладнання з суборенди підтверджується актами повернення, які підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін. При цьому згідно п. 4.3 Договору, в разі неповернення обладнання у зазначений строк, обладнання вважається втраченим.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем обладнання позивачу, зокрема, відповідний акт повернення, підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін в матеріалах справи відсутній, а відповідачем до матеріалів справи не залучений.

Враховуючи неповернення відповідачем обладнання в строк, зазначений в п. 4.2.6 Договору, таке обладнання відповідно до п. 4.3 Договору вважається втраченим. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні, а відповідачем до матеріалів справи не залучені.

В свою чергу, на підставі п. 5.1 Договору, у відповідача виник обов'язок з відшкодування вартості обладнання, яка складає 10515,00 грн. відповідно до Акту прийому-передачі № 1876 від 25.09.2014 за Договором суборенди торгово-рекламного обладнання № 8544 від 01.09.2014.

Згідно п. 5.1 Договору вартість обладнання сплачується суборендарем шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок орендаря з нарахуванням ПДВ.

Станом на час розгляду справи по суті матеріали справи не містять доказів перерахунку відповідачем на поточний рахунок позивача вартості спірного обладнання в сумі 10515,00 грн.

Отже, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 10515,00 грн. вартості неповернутого обладнання, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, матеріалами справи, а саме Актом про порушення використання обладнання від 22.10.2015, підтверджується порушення відповідачем вимог п. 4.2.10 Договору, що відповідно до п. 5.4 цього Договору є підставою для сплати відповідачем штрафу у розмірі 2000,00 грн. на користь позивача.

Отже, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2000,00 грн. штрафу на підставі п. 5.4 Договору за порушення умов Договору, також є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України та повне задоволення позовних вимог, судовий збір в розмірі 1218,00 грн. повністю покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02095, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО АКВА" (04053, м. Київ, вул. Січових стрільців, буд. 37-41; ідентифікаційний код 36800559) 10515,00 грн. (десять тисяч п'ятсот п'ятнадцять гривень 00 коп.) вартості неповернутого обладнання, 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) штрафу, 1218,00 грн. (одну тисячу двісті вісімнадцять гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.02.2016

Суддя Гумега О.В.