РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року Справа № 8/40-Б

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Коломис В.В. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від ПАТ "ОСОБА_1 кредит" - ОСОБА_2 (довіреність №10 від 18.09.2015 року);

від ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (довіреність №б/н від 02.02.2016 року);

від ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (довіреність №б/н від 18.08.2015 року).

від боржника - не з'явився

від арбітражного керуючого - не з'явився

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Волинської області від 30.12.2015 року у справі №8/40-Б (зняття обтяжень) та ухвалу господарського суду Волинської області від 08.10.2015 року у справі №8/40-Б (про виправлення описки) та апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу господарського суду Волинської області від 30.12.2015 року у справі №8/40-Б (заміна кредитора)

за заявою Підприємця ОСОБА_7

до Підприємця ОСОБА_7

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області (суддя Кравчук А.М.) від 08 жовтня 2015 року у справі №8/40-Б за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про банкрутство виправлено описки в абзацах 3, 24 мотивувальної частини, пункті 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року, виправивши реєстраційні номери « 1046» на « 1044», « 1043» на « 1041», « 1033» на « 1030», « 1029» на « 1027». Крім того, доповнено абзаци 3, 24 мотивувальної частини, пункт 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року після слів «договір купівлі-продажу житлово-відпочинкового будинку, заг.площею 81,70 кв.м., що розташований Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, 367/29а - 193950,00 грн. (ціна продажу)» словами та цифрами - «реєстраційний номер 1038».

Вказана ухвала обґрунтована тим, що в абзацах 3, 24 мотивувальної частини та пункті 2 резолютивної частини ухвали помилково вказано « 1046» замість « 1044», « 1043» замість « 1041», « 1033» замість « 1030», « 1029» замість « 1027» та пропущено реєстраційний номер договору купівлі-продажу житлово-відпочинкового будинку, заг.площею 81,70 кв.м., що розташований Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, 367/29а - 193950,00 грн. (ціна продажу).

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ОСОБА_5 звернулася до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Волинської області від 08.10.2015 року у справі №8/40-Б про виправлення описки скасувати повністю. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Волинської області норм процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що відповідно до статті 89 ГПК України, суддя за заявою сторони чи державного виконавця розяснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Оскаржуваною ухвалою місцевого суду внесено виправлення в абзаци 3, 24 мотивувальної частини, пункт 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року, а також доповнено абзаци 3, 24 мотивувальної частини, пункт 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року словами та цифрами «реєстраційний номер 1038». Таким чином, на думку апелянта, в порушення вимог статті 89 ГПК України судом першої інстанції фактично змінено по суті мотивувальну та резолютивні частини попередньо прийнятої ухвали, оскільки положення статті 89 ГПК України не передбачає можливості внесення доповнень до ухвал чи рішень судів.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 11 січня 2016 року у справі №8/40-Б було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 та призначено дату судового засідання на 26 січня 2016 року.

Від кредитора ПАТ "ОСОБА_1 кредит" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що своєю ухвалою від 08.10.2015 року суд першої інстанції лише вніс технічні виправлення (цифрові) в реєстрові номери скасованих договорів купівлі-продажу. Таке виправлення описки жодним чином не змінювало суті ухваленого первісного судового рішення, адже у ньому були зазначені всі договори купівлі-продажу, які були укладені у ліквідаційній процедурі банкрутства. Інших угод об'єктивно не існує. Також, всі на той час оспорювані договори купівлі-продажу, зазначені у резолютивних частинах судових рішень, можна ідентифікувати за предметами договорів, де зазначений опис нерухомого майна, площі, точні адреси тощо, а також дату їх укладення. Інших договорів з громадянкою ОСОБА_5 в цей день не укладалось. ПАТ "ОСОБА_1 кредит" вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою підлягає припиненню, виходячи з того, що станом на 22.09.2015 року (дата ухвалення постанови Рівненського апеляційного господарського суду про визнання недійсними договорів купівлі-продажу) громадянка ОСОБА_5 вже втратила процесуальний статус зацікавленої особи у даній справі (окрім права на перегляд у касаційному провадженні саме того судового рішення, яким були вирішені її права як попереднього власника нерухомого майна).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 січня 2016 року у справі №8/40-Б було задоволено клопотання представника апелянта ОСОБА_5 про продовження строку розгляду спору по справі №8/40-Б на 15 днів та відкладено розгляд апеляційної скарги на 02 лютого 2016 року.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 30 грудня 2015 року у справі №8/40-Б за заявою підприємця ОСОБА_7 про банкрутство було задоволено заяву ОСОБА_3 від 12.10.2015 року про заміну кредитора у справі про банкрутство. Замінено кредитора у справі №8/40-Б про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 Публічне акціонерне товариство "ОТП ОСОБА_1" (01033, м.Київ, вул.Жилянська, 43, ідент.код 21685166) на ОСОБА_3 (Волинська область, м.Горохів, вул.Дачна, 9, ідент.код. НОМЕР_1).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, боржник - фізична особа-підприємець ОСОБА_7 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 30.01.2015 року у справі №8/40-Б про заміну кредитора у зобов'язанні та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну кредитора у зобов'язанні. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що боржника за кредитним договором №CL-F00/031/2006 від 09.10.2015 року ОСОБА_7 жодним чином не було повідомлено про заміну кредитора у зобов'язанні. Вказана обставина позбавила останнього висловити свою правову позицію щодо зазначених обставин, здійснити погашення заборгованості саме ПАТ "ОТП ОСОБА_1", чим зберегти свою позитивну кредитну історію. Окрім цього, ухвалою господарського суду Волинської області від 22 липня 2015 року у справі №8/40-Б ліквідатором ФОП ОСОБА_7 призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8 Відповідно до ст.ст.3-1, 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції 1999 року до повноважень ліквідатора, окрім іншого, віднесено повноваження по веденню переліку (реєстру) вимог кредиторів. Однак, заява ОСОБА_3 ліквідатором не розглядалась, ліквідатор не висловив свою позицію щодо неправомірності заміни кредитора у зобов'язанні ФОП ОСОБА_7.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 січня 2016 року у справі №8/40-Б вищезазначену скаргу було прийнято до провадження та призначено дату судового засідання на 02 лютого 2016 року на 14:45 год..

Ухвалою господарського суду Волинської області від 30 грудня 2015 року у справі №8/40-Б за заявою підприємця ОСОБА_7 про банкрутство було задоволено клопотання ліквідатора підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_8 про зняття обтяжень, накладених на нерухоме майно №330 від 23.12.2015 року. Знято обтяження, накладені на майно: нежитлове приміщення, заг.площею 813,5 кв.м., РПВН 2300452, що заходиться за адресою Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька. 34а/1а; житловий будинок заг. площею 314,00 кв.м. з будівлями та спорудами, РПВН 30350921, що розташований за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи. 367/29; житлово-відпочинковий будинок, заг. площею 81,70 кв.м., РПВН 21208282, що розташований Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи. 367/29а; житлово-відпочинковий будинок, заг. площею 101,80 кв.м., РПВН 21208807, що розташований за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче. вул. Свободи, 367/29 б; земельну ділянку, площею 0, 1312га. кадастровий № 040010105, яка розташована за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи, Яремчанської міської ради; земельну ділянку, площею 0, 1000 га, кадастровий № :04:001:0222, яка розташована за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи, Яремчанської міської ради. Було зобов'язано Перший відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а) вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (державної реєстрації обтяжень), Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_5 звернулася до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу господарського суду Волинської області від 30.12.2015 року у справі №8/40-Б, якою знято обтяження, накладені на майно ОСОБА_5 та зобов'язано перший відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Державного реєстратора реєстраційної служби Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області та Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області вчинити дії. Вказана апеляційна скарга обґрунтована тим, що, оскільки суд не вирішував питання щодо застосування наслідків недійсності правочинів, об'єкти нерухомості як на момент винесення оскаржуваної ухвали так і на даний час належать ОСОБА_5, так як остання не передавала їх ОСОБА_7 Суд не може повернути об'єкти нерухомості до ліквідаційної маси банкрута допоки не відбудеться реєстрація права власності на зазначені об'єкти нерухомості за ОСОБА_7 Судом не було враховано, що станом на момент винесення оскаржуваної ухвали згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно саме ОСОБА_5 була власником об'єктів нерухомості. У зв'язку з цим, суд безпідставно зняв обтяження, які накладені на майно ОСОБА_5 вказавши, що це майно належить боржнику.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25 січня 2016 року у справі №8/40-Б було поновлено строк на апеляційне оскарження, прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_5 до провадження. Розгляд апеляційних скарг фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на ухвали господарського суду Волинської області від 30.12.2015 року у справі №8/40-Б було прийнято до спільного розгляду.

01 лютого 2016 року від ОСОБА_5 надійшли письмові пояснення до яких додано постанову ВАСУ від 12.02.2015 року у справі №К/800/40904/14 та постанову ВАСУ від 05.03.2015 року у справі №К/800/49615/14.

02 лютого 2016 року від представника ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_7 у справі №8/40-Б, відповідно до якого останній вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийнятою у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 просить відмовити, оскаржувану хвалу господарського суду Волинської області залишити без змін та припинити провадження у справі №8/40-Б. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що судом вірно було встановлено необхідність включення майнових вимог ОСОБА_3 до загальних вимог кредиторів. Мотиви викладені в апеляційній скарзі суперечать матеріалам справи. Крім того, заявник звертає увагу на той факт, що у даній справі провадження у справі про банкрутство порушене за вимогами, які не пов'язані із підприємницькою діяльністю ОСОБА_7, а відтак провадження порушено помилково і з підстав передбачених пунктом 1 статті 80 ГПК України провадження у справі повинно бути припинено із моменту виявлення вказаних обставин.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 02 лютого 2016 року у справі №8/40-Б розгляд апеляційних скарг фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на ухвали господарського суду Волинської області від 30.12.2015 року у справі №8/40-Б прийнято до спільного розгляду з раніше прийнятою до провадження апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу господарського суду Волинської області від 08.10.2015 року.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду, заслухала присутніх в судовому засіданні представників учасників провадження у справі, вивчила та дослідила матеріали справи та наявні в ній докази, розглянула матеріали апеляційних скарг та доданих до них документів, відзиви на апеляційні скарги та додані до них докази, перевірила правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, та прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній з 19.01.2013 року) встановлено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом, отже до даної справи застосовується редакція закону, що діяла до 19.01.2013 року.

У відповідності до частин 1, 3 статті 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України. Провадження у справах про банкрутство окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності регулюється з урахуванням особливостей, передбачених розділом VI цього Закону.

Згідно зі статтею 106 Господарського процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. З огляду на те, що відповідно до приписів цієї статті ухвала про порушення провадження у справі не підлягає оскарженню, а лише може бути предметом дослідження щодо правомірності її винесення під час апеляційного або касаційного перегляду, рівно як і постанова про визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури (про можливість оскарження якої не зазначено Законом про банкрутство), колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку цим процесуальним документам під час апеляційного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 09 квітня 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_7 звернувся до господарського суду Волинської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_7.

В обґрунтування вказаної заяви, фізична особа-підприємець ОСОБА_7 зазначив, що станом на 06 квітня 2009 року загальна заборгованість, яка не оспорюється становить 30475863,09 грн., що на 20995542,44 грн. більше сумарної вартості належного майна та інших активів.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 17.04.2009 року порушено провадження у справі №8/40-Б про визнання банкрутом фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, відповідно до статей 6, 7, 47, 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду Волинської області від 03.06.2009 року фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16.10.2012 року у справі №8/40-Б ліквідатором ФОП ОСОБА_7 призначено арбітражного керуючого ОСОБА_9.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 22.07.2015 року у даній справі припинено повноваження ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 арбітражного керуючого ОСОБА_9, ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8.

05.08.2015 року ліквідатор фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 - ОСОБА_8 звернувся до господарського суду Волинської області із заявою про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зокрема:

- договору купівлі-продажу нежитлового приміщення за реєстраційним номером 1035, заг. площею 813,5кв.м., що заходиться за адресою Івано-Франківська обл., м.Івано-Франківськ, вул.Галицька, 34а/1а,- 2009212,00грн. (ціна продажу);

- договору купівлі-продажу за реєстраційним номером 1046 житлового будинку заг. площею 314,00кв.м. з будівлями та спорудами, що розташований за адресою Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, 367/29 - 2002822,00грн. (ціна продажу);

- договору купівлі-продажу житлово-відпочинкового будинку, заг. площею 81,70кв.м., що розташований Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, 367/29а - 193950,00грн. (ціна продажу);

- договору купівлі-продажу приміщення за реєстраційним номером 1043, житлово- відпочинковий будинок, заг. площею 101,80кв.м., що розташований Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, 367/29б - 241 688,00грн. (ціна продажу);

- договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним номером 1033, площею 0,1312га, кадастровий №0010105, що розташована за адресою Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, Яремчанської міської ради - 311141,00 грн. (ціна продажу);

- договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстраційним номером 1029, площею 0,1000га. кадастровий №:04:001:0222, розташована за адресою Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, Яремчанської міської ради - 237150,00 грн. (ціна продажу).

Ухвалою господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року у справі №8/40-Б заяву ліквідатора фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу - задоволено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2015 року у справі №8/40-Б ухвалу господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5, м.Київ - без задоволення.

Ухвалою господарського суду Волинської області (суддя Кравчук А.М.) від 08 жовтня 2015 року у справі №8/40-Б за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про банкрутство виправлено описки в абзацах 3, 24 мотивувальної частини, пункті 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року, виправивши реєстраційні номери « 1046» на « 1044», « 1043» на « 1041», « 1033» на « 1030», « 1029» на « 1027». Крім того, доповнено абзаци 3, 24 мотивувальної частини, пункт 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Волинської області від 19.08.2015 року після слів «договір купівлі-продажу житлово-відпочинкового будинку, заг.площею 81,70 кв.м., що розташований Івано-Франківська обл., м.Яремче, вул.Свободи, 367/29а - 193950,00 грн. (ціна продажу)» словами та цифрами «реєстраційний номер 1038».

12.10.2015 року на адресу господарського суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_3 про заміну сторони кредитора.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 30 грудня 2015 року у справі №8/40-Б за заявою підприємця ОСОБА_7 про банкрутство було задоволено заяву ОСОБА_3 від 12.10.2015 року про заміну кредитора у справі про банкрутство. Замінено кредитора у справі №8/40-Б про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 Публічне акціонерне товариство "ОТП ОСОБА_1" (01033, м.Київ, вул.Жилянська, 43, іден.код 21685166) на ОСОБА_3 (Волинська область, м.Горохів, вул.Дачна, 9, ідент.код. НОМЕР_1).

23.12.2015 року до господарського суду Волинської області надійшло клопотання ліквідатора ОСОБА_8 №330 про зняття обтяжень - заборон, арештів на нерухоме майно, що належить ОСОБА_7, які внесено до Єдиного державного реєстру; зобов'язання державного реєстратора вчинити дії, спрямовані на поновлення державної реєстрації права власності на повернуті в ліквідаційну масу об'єкти нерухомості за ОСОБА_7

Ухвалою господарського суду Волинської області від 30 грудня 2015 року у справі №8/40-Б за заявою підприємця ОСОБА_7 про банкрутство було задоволено клопотання ліквідатора підприємця ОСОБА_7 ОСОБА_8 про зняття обтяжень, накладених на нерухоме майно №330 від 23.12.2015 року. Знято обтяження, накладені на майно: нежитлове приміщення, заг. площею 813,5 кв.м., РПВН 2300452, що заходиться за адресою Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Галицька. 34а/1а; житловий будинок заг. площею 314,00 кв.м. з будівлями та спорудами, РПВН 30350921, що розташований за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи. 367/29; житлово-відпочинковий будинок, заг. площею 81,70 кв.м., РПВН 21208282, що розташований Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи. 367/29а; житлово-відпочинковий будинок, заг. площею 101,80 кв.м., РПВН 21208807, що розташований за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче. вул. Свободи, 367/29 б; земельну ділянку, площею 0, 1312га. кадастровий № 040010105, яка розташована за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи, Яремчанської міської ради; земельну ділянку, площею 0, 1000 га, кадастровий № :04:001:0222, яка розташована за адресою Івано-Франківська обл., м. Яремче, вул. Свободи, Яремчанської міської ради. Було зобов'язано Перший відділ Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а) вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (державної реєстрації обтяжень), Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі статтею 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що боржник здійснював підприємницьку діяльність та набув статусу суб'єкта підприємницької діяльності, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, серія В01 №256477 від 29.07.1992 року.

Відповідно до частини 1 статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно з пунктом 3 статті 209 Господарського кодексу України суб'єктом банкрутства може бути лише суб'єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 53 Цивільного кодексу України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Розділом VІ Закону та статтею 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що відносини, пов'язані з банкрутством окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

До окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності законодавець виділив громадянина, який здійснює підприємницьку діяльність (статті 47, 48, 49 Закону).

Стаття 47 спеціального Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом" (далі Закон) має назву: "Загальні положення про банкрутство суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина".

Відповідно до частин 1, 2 статті 47 Закону правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням громадянина - суб'єкта підприємницької діяльності банкрутом. Заява про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця може бути подана в господарський суд громадянином-підприємцем, який є боржником, або його кредиторами.

Статтею 48 Закону передбачено, що одночасно з прийняттям заяви про порушення справи про банкрутство громадянина-підприємця господарський суд накладає арешт на майно громадянина-підприємця, за винятком майна, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернено стягнення. За клопотанням громадянина-підприємця господарський суд може звільнити з-під арешту майно (частину майна) у разі укладення договору поруки чи іншого забезпечення виконання зобов'язання громадянина-підприємця третіми особами. За заявою громадянина-підприємця господарський суд може відкласти розгляд справи про банкрутство не більше ніж на два місяці для проведення громадянином-підприємцем розрахунків з кредиторами чи укладення мирової угоди. За наявності відомостей про відкриття спадщини на користь громадянина-підприємця господарський суд має право зупинити провадження у справі про банкрутство для вирішення питання щодо спадщини у встановленому законом порядку. Якщо у встановлений частиною другою цієї статті строк громадянин-підприємець не подав доказів задоволення вимог кредиторів і в зазначений строк не укладено мирової угоди, господарський суд визнає громадянина-підприємця банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Відповідно до статті 1 Закону банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, а ліквідація - це припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Отже, порушення справи про банкрутство фізичної особи-підприємця за його заявою нерозривно пов'язано з доказуванням таким підприємцем обставин неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані ним вимоги кредиторів, які пов'язані з підприємницькою діяльністю боржника, що має наслідком визнання його банкрутом та введення ліквідаційної процедури, внаслідок чого підприємницька діяльність такого боржника припиняється.

Згідно з приписами частини 1 статті 7 Закону заява про порушення справи про банкрутство, яка подана кредитором або боржником, повинна містити разом з іншим виклад обставин, які підтверджують неплатоспроможність боржника; частина 3 цієї статті вимагає подання до заяви боржника документів, що свідчать про неплатоспроможність боржника.

У відповідності до частини 5 статті 7 Закону боржник зобов'язаний в місячний строк звернутися до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення зазначених у цієї частині Закону обставин, зокрема, якщо задоволення вимог одного кредитора або кількох кредиторів приведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Згідно з частини 7 статті 11 Закону у разі звернення до суду боржника із заявою про порушення справи про банкрутство у підготовчому засіданні з'ясовуються ознаки його неплатоспроможності.

Отже, із системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що громадянин-підприємець у своїй заяві до господарського суду про порушення відносно нього провадження у справі про банкрутство повинен навести обставини неспроможності боржника, виконати, підтверджені у встановленому порядку документами, безспірні грошові вимоги кредитора (кредиторів), пов'язані із здійсненням ним підприємницької діяльності, а також навести обставини щодо того, що задоволення вимог одного кредитора або кількох кредиторів приведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами, і довести ці обставини належними документами. Тобто, господарський суд зобов'язаний при визнанні боржника банкрутом встановити його неспроможність, яка виникла при здійсненні ним підприємницької діяльності, що підтверджена розрахунковими або виконавчими документами, вимоги кредиторів через недостатність майна, а також встановити факт наявності вимог кредитора (кредиторів), які заявлені у встановленому порядку до боржника, та того, що задоволення вимог одного кредитора або кількох кредиторів приведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

За Законом факт безспірності вимог кредиторів виникає з моменту, коли грошові вимоги кредитора підтверджуються виконавчими документами або іншими розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що вказані докази повинні надаватися заявником на момент порушення судом справи про банкрутство за процедурою, яка передбачена статтями 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", можливість витребування судом вказаних документів після порушення провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, спеціальним Законом "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачена.

Заявником на момент звернення до суду з заявою про порушення справи про банкрутство не надано належних доказів безспірності грошових вимог до боржника, оскільки в матеріалах справи відсутні копії судових рішень про стягнення грошових коштів з фізичної особи-підприємця, відповідні виконавчі документи, видані судом, постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження за вищевказаними виконавчими документами.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні процесуальні та виконавчі документи, як доказ безспірності вимог боржника.

Крім того, до заяви про порушення справи про банкрутство ФОП ОСОБА_7 було додано: в підтвердження вимог перед ВАТ "ОСОБА_10 ОСОБА_4" копію додаткового кредитного договору №010/08-11/2066-3 до Генеральної кредитної угоди №010/08-11/2066 від 14.01.2008 року, копію договору застави автотрансопртного засобу №PCL-F00/031/2006 від 10 жовтня 2006 року, копію кредитного договору №CL-A00/031/2006; в підтвердження вимог перед Акціонерним комерційним банком "Форум" копію кредитного договору №0527/08/22-ZNv від 11 липня 2008 року; в підтвердження вимог перед Відкритим акціонерним товариством КБ "Надра" копію договору кредитної лінії №6М/2007/840-МКЛ/455 від 02 квітня 2007 року; в підтвердження вимог перед Акціонерним комерційним банком "ОСОБА_1 кредит" копію іпотечного договору від 20 березня 2008 року, копію іпотечного договору від 20 грудня 2007 року; в підтвердження вимог перед АКБ "Укрсоцбанк" копію договору №0070/009125-PR про відкриття банківського (карткового) рахунку та обслуговування платіжної картки Gold.

Однак, як встановлено колегією суддів, кредитні кошти, відповідно до укладених кредитних договорів, надавались ОСОБА_7 як фізичній особі і доказів того, що вони використовувалась для підприємницької діяльності до матеріалів справи не надано.

Тобто, як вбачається із матеріалів справи, кредиторська заборгованість ОСОБА_7 виникла на підставі того, що між ним (як фізичною особою) та ВАТ КБ "Надра", АКБ "Форум", АКБ "Укрсоцбанк", АКБ "ОСОБА_1 кредит" було укладено кредитні договори про надання кредитних коштів і сторони, в тому числі і громадянин ОСОБА_7, самостійно визначили свій правовий статус за вищевказаними договорами.

Відповідно до статті 53 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не спроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Згідно пункту 3 статті 209 Господарського кодексу України суб'єктом банкрутства може бути лише суб'єкт підприємницької діяльності.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржник - це суб'єкт підприємницької діяльності, неспроможний виконати свої грошові зобов'язання перед кредиторами, у тому числі зобов'язання щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), протягом трьох місяців після настання встановленого строку їх сплати.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" неплатоспроможністю в розумінні зазначеного Закону визнається неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку їх сплати грошові зобов'язання перед кредиторами, в тому числі по заробітній платі, а також виконати зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) не інакше як через відновлення платоспроможності.

Враховуючи вищевикладене, оскільки заборгованість ОСОБА_7 не пов'язана із здійсненням підприємницької діяльності, то відсутні визначені законом підстави для порушення справи про банкрутство на підставі статей 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

На зазначені обставини справи, суд першої інстанції уваги не звернув та не надав їм належної правової оцінки.

Дослідження усіх обставин мало істотне значення для правильного вирішення справи місцевим господарським судом, проте господарський суд Волинської області не звернув на це уваги і необґрунтовано порушив справу про банкрутство, прийняв постанову про визнання банкрутом, відкрив ліквідаційну процедуру.

Судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Отже, враховуючи, що провадження у даній справі порушено в порушення вимог статті 34 ГПК України, господарський суд безпідставно виніс ухвали про виправлення описки від 08 жовтня 2015 року у справі №8/40-Б, від 30 грудня 2015 року у справі №8/40-Б про заміну кредитора у справі про банкрутство, від 30 грудня 2015 року у справі №8/40-Б про зняття обтяжень, накладених на нерухоме майно в межах безпідставно порушеної справи про банкрутство, тому дана справа не може розглядатися далі та підлягає припиненню.

Пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2009 року №15 "Про судову практику у справах про банкрутство" передбачено, що законом не врегульовано подальшого перебігу провадження у справі у випадках, коли у встановленому законодавством порядку виявлено безпідставність вимог кредитора (кредиторів), за заявою якого (яких) було порушено справу про банкрутство боржника, або коли порушено провадження у справі про банкрутство підприємств, стосовно яких діє законодавча заборона порушувати справи про банкрутство. У таких випадках судам слід припиняти провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 40 Закону (2343-12) (за відсутності інших підстав для такого припинення) та пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України (за відсутністю предмету спору).

Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 27.02.2012 року №01-06/224/2012 "Про доповнення до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2012 року №01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 26 грудня 2011 року у справі №3-317гс11, постановах Вищого господарського суду України від 08 квітня 2015 року у справі №902/79/13-г, від 05 березня 2014 року у справі №2/17-1726-2011, від 03 липня 2014 року у справі №5023/5749/12, від 30 липня 2013 року у справі №922/160/13-г, від 08 липня 2014 року у справі №5023/5540/12.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи про банкрутство боржника не доведено обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, та при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, відтак апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а провадження у справі підлягає припиненню.

Керуючись пунктом 7 статті 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пунктом 1-1 статті 80, статтями 91, 99, 101, 102, пунктом 3 статті 103, пунктом 4 частини 1 статті 104, статтями 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 задовольнити частково.

Провадження у справі №8/40-Б про банкрутство Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 (43000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) припинити.

Дану постанову направити учасникам справи про банкрутство, державному реєстратору, органу ДВС та органу з питань банкрутства.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.