РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016Справа № 910/25287/15

За позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»

до Дочірнього підприємства «ДКП Тріада»

про стягнення 14549,04 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Бриль П.О. (представник за довіреністю);

від відповідача: Внучко С.М. (представник за довіреністю);

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до Господарського суду міста Києва із указаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № ЯР-152 від 01.02.2012 в частині оплати спожитих за період з 29.02.2012 по 27.06.2014 комунальних послуг в сумі 12709,64 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача 12709,64 грн. заборгованості за договором, 1395,16 грн. інфляційних та 444,24 грн. 3% річних.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що у лютому 2012 року право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, перейшло від відповідача до іншої особи, про що відповідач письмово сповістив позивача, а відтак, спірний договір припинив свою дію. Крім того, представник відповідача заявив клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності до частини позовних вимог

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради № 24/6240 від 22.09.2011 Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у місті Києві ради, зареєстроване Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією 31.10.2001, перейменовано в Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - позивач, виконавець).

Відповідно до п. 2.1 Статуту, підприємство створено з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг.

2.2. Основними напрямками діяльності підприємства є:

2.2.1. Забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг.

2.2.2. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень.

2.2.3. Забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг.

2.2.4. Здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення.

2.2.5. Здійснення комплексного обслуговування споживачів, в тому числі проведення прийому споживачів, нарахування споживачам та збір платежів за спожиті житлово-комунальні послуги на підставі відповідних договорів (доручення, про надання послуг тощо) з виробниками житлово-комунальних послуг (ПАТ «Київенерго», ПАТ «АК «Київводоканал», ПАТ «Київгаз» тощо).

Дочірнє підприємство «ДКП Тріада» (далі - відповідач, споживач) на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку комунальної власності м. Києва № 720 від 06.11.2000 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

01.02.2012 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № ЯР-152 (далі - договір).

За умовами договору виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, холодного водопостачання і водовідведення, а споживач зобов'язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Відповідно до п. 3.1 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 4.2.1 договору, споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір укладається на один рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Пунктами 9.2, 9.3 договору визначено, що договір може бути розірваний достроково у разі, зокрема, переходу права власності (користування) на нежитлове приміщення до іншої особи. Сторона, яка ініціює дострокове розірвання договору на підставі зазначеного положення, зобов'язана попередити іншу сторону за два місяці до запропонованої дати розірвання договору.

У подальшому позивач, на виконання умов договору, належним чином надавав відповідачеві послуги з централізованого опалення, однак відповідач спожиті послуги своєчасно та у повному обсязі не оплатив, внаслідок чого утворилася заборгованість з оплати послуг централізованого опалення належного відповідачеві приміщення.

Доказів існування спору між сторонами щодо кількості/якості наданих послуг суду не надано.

16.07.2015 позивач звернувся до відповідача із претензією про сплату заборгованості, із долученими до претензії рахунками на оплату комунальних послуг за весь період заборгованості та актом звірки взаєморозрахунків між сторонами, однак відповідач залишив претензію без відповіді та задоволення.

Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, за спожиті в період з 29.02.2012 по 27.06.2014 комунальні послуги за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 12709,64 грн.

Крім того, за порушення відповідачем зобов'язання зі сплати заборгованості позивач нарахував до стягнення з відповідача 1395,16 грн. інфляційних та 444,24 грн. 3% річних.

Відповідач надав суду копію листа від 28.02.2013 (вих. № 12/02-13), адресований позивачу з повідомленням позивача про перехід права власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, від відповідача до ОСОБА_3, та, відповідно, розірвання укладеного між сторонами договору у зв'язку із переходом права власності на зазначене приміщення.

Факт переходу права власності на нежитлове приміщення підтверджений наявною у матеріалах справи копією витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 719525 від 25.02.2013.

В той же час, відповідачем не надано суду жодних доказів надсилання позивачеві та отримання останнім повідомлення про зміну власника нежитлового приміщення, як не надано доказів укладання новим власником приміщення договору про надання комунальних послуг, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про невиконання відповідачем умов договору, зокрема в частині сповіщення позивача про перехід права власності на приміщення.

Крім того, 20.03.2013, після зміни власника приміщення, повноважними представниками сторін підписано акт звірки взаєморозрахунків, згідно з яким, станом на день підписання акту, заборгованість відповідача за спожиті послуги складає 13695,94 грн.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання ) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати спожитих комунальних послуг останньому нараховані на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та збитки від інфляції.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги, інфляційних та 3% річних.

Стосовно заяви відповідача щодо застосування наслідків спливу строків позовної давності до частини заявлених позовних вимог та нарахованих за цей період інфляційних та 3% річних, слід зазначити таке.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

У випадку неналежного виконання стороною зобов'язань, позовна давність за вимогами кредитора про стягнення заборгованості, яка визначена періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення платежу.

З матеріалів справи вбачається, що порушення виконання зобов'язання почалося з 29.03.2012 у зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості за комунальні послуги за лютий 2012 року, відтак, перебіг строку позовної давності за вимогою про сплату експлуатаційних витрат за лютий 2012 року розпочався 29.03.2012, за березень 2012 року - 01.04.2012, за квітень 2012 року - 19.05.2012, за травень 2012 (опалення) - 03.06.2012, за травень 2012 (холодне водопостачання) - 30.06.2012, за червень 2012 - 30.07.2012, за липень 2012 - 31.08.2012.

Відтак, з урахуванням перебігу трирічного строку позовної давності за вказаними вимогами на момент звернення позивача до суду (23.09.2015), суд вважає за належне застосувати наслідки спливу строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги за лютий - липень 2012 року, в сумі 2869,97 грн., відмовивши у задоволенні вимог в цій частині.

З цих же підстав, суд вважає за належне відмовити у задоволенні вимог із стягнення нарахованих за вказані періоди 338,93 грн. інфляційних та 195,78 грн. 3% річних.

З урахуванням викладеного, стягненню з відповідача підлягають 9839,67 грн. основного боргу, 1056,23 грн. інфляційних та 248,46 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідач не надав суду належних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає таке.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на дату подання позову) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», станом на 01.01.2015 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Таким чином, за подання до суду цієї позовної заяви позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 1218 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 49 ГПК України, витрати на сплату судового збору в сумі 1218 грн. покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «ДКП Тріада» (03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, 11/2; ідентифікаційний код 31626412) на користь Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (03190, м. Київ, вул. М.Кирпоноса, 10/8; ідентифікаційний код 31731838) 9839 (дев'ять тисяч вісімсот тридцять дев'ять) грн. 67 коп. основного боргу, 1056 (одну тисячу п'ятдесят шість) грн. 23 коп. інфляційних, 248 (двісті сорок вісім) грн. 46 коп. 3% річних та витрати на сплату судового збору в сумі 932 (дев'ятсот тридцять дві) грн. 97 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко