номер провадження справи 5/149/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 Справа № 908/5968/15

За позовом: Фермерського господарства Житниця (08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, 1)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ВАЛЕОС ПЛЮС (69013, Запорізька область, м. Запоріжжя, пров. Архангельський, 1)

про стягнення 91 999,92 грн.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява Фермерського господарства Житниця до Товариства з обмеженою відповідальністю ВАЛЕОС ПЛЮС про стягнення 91 999,92 грн.

В матеріалах справи міститься Виписка про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України станом на 08.12.2015, відповідно до якої судовий збір у розмірі 1380,00 грн., сплачений згідно із платіжним дорученням № 179 від 01.12.2015, було зараховано до державного бюджету (а.с. 31).

Ухвалою суду від 07.12.2015 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №908/5968/15, справі присвоєно номер провадження 5/149/15, розгляд якої призначено на 11.01.2016. Розгляд справи відкладався. У судовому засіданні 03.02.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розгляд справи відбувався без фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів.

Позивач у судове засідання 03.02.106 не зявився. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності належним чином уповноваженого представника позивача за наявними матеріалами справи. Клопотання судом задоволено.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Відповідач у судове засідання 03.02.2016 вдруге не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву та документи, витребувані ухвалами господарського суду Запорізької області від 07.12.2015 та від 11.01.2016 відповідачем не надано. Про дату, час та місце призначеного судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (далі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18) місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

В п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 зазначено, що за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

В матеріалах справи міститься ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 11.01.2016, відповідно до якого місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЛЕОС ПЛЮС» є 69013, Запорізька область, м. Запоріжжя, пров. Архангельський, 1 (а.с. 37-38).

Саме за цією адресою здійснювалось листування з відповідачем.

Ухвала суду про порушення провадження у справі від 07.12.2015 № 908/5968/15, направлена на вищевказану адресу відповідача, повернулась на адресу суду з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42, 43).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Надання відзиву та документів, що підтверджують заперечення проти позову, є не обовязком, а правом відповідача, в чому вбачається прояв принципу диспозитивності.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обовязку сторін брати участь в судових засіданнях, незявлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Частиною 1 ст. 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань. Аналогічні норми містяться в ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до загальних умов виконання зобовязань, встановлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

Положеннями ст.ст. 638, 639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо предмету договору товару та його вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України, строк виконання продавцем обовязку передати товар покупцеві встановлюється у договорі, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив оплату рахунку фактури №СФ-9296 від 16.11.2015 на суму 91 999,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 167 від 17.11.2015 (а.с. 9, 10).

Як вбачається з позовнної заяви (а.с. 3) та вимоги про виконання зобов'язань (а.с. 11) поставка товару на склад ФГ «Житниця» була оговорена у телефонному режимі і мала відбутися не пізніше 20.11.2015.

Відповідач не здійснив поставку обумовленої сторонами продукції.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

24.11.2015 позивач направив відповідачу вимогу № 15 від 23.11.2015 про виконання зобовязань на суму 91 999,92 грн., що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 24.11.2015 (а.с. 11, 12). Відповіді позивач не отримав, грошові кошти у розмірі 91 999,92 грн. відповідач не повернув, тобто не виконав у 7-денний строк обов'язку з повернення цих грошовоих коштів.

24.12.2015 позивач направив на адресу відповідача ОСОБА_2 звірки взаєморозрахунків №17 від 22.12.2015 на суму 91999,92 грн., що підтверджується квитанцією та описом вкладення у цінний лист (а.с. 33, 36). Відповіді позивач не отримав.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 91 999,92 грн.

Доказів сплати суми боргу у повному обсязі або частково відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВАЛЕОС ПЛЮС (69013, Запорізька область, м. Запоріжжя, пров. Архангельський, 1, р/р 0500 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) на користь Фермерського господарства Житниця (08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, 1, п/р 1 в КРД «ОСОБА_3 Аваль», МФО 380805, ) 91 999 (девяносто одна тисяча девятсот девяносто девять) грн. 92 коп., судовий збір у розмірі 1 380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає чинності протягом 10 днів із дня його підписання

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано 08.02.2016.