ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016р. Справа№ 914/4040/15

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю ГІГ ОІЛ, с. Великий Дорошів, Жовківський район, Львівська область

до відповідача: ОСОБА_1 комунального підприємства №504, м. Львів

про: стягнення 101 252,00 грн.

Суддя Ділай У.І.

При секретарі Климишин Ю.О.

За участі представників:

Від позивача: ОСОБА_2 представник (Довіреність б/н від 19.11.2015р.)

Від відповідача: ОСОБА_3 - директор

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ГІГ ОІЛ, до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства №504, про стягнення 101 252,00 грн.

Ухвалою суду від 26.11.2015р. за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 10.12.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 10.12.2015р. позовні вимоги підтримав, надав суду для огляду оригінали документів долучених до позовної заяви.

В судовому засіданні представник позивача вручив представнику відповідача ОСОБА_4 звірки взаємних розрахунків.

Окрім того, 10.12.2015р. від представника позивача до канцелярії суду поступило Клопотання (вх. № 53609/15 від 10.12.2015р.) про витребування доказів на підставі ст. 38 ГПК України, а саме представник позивача просить суд направити запит до ДПІ у Личаківському районі м. Львова ДФС України.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.12.2015р. проти позовних вимог заперечив, з огляду на те, що в видаткових накладних не зазначено особи, яка отримала товар.

Представник позивача просить заявлене клопотання про витребування податкової звітності ОСОБА_1 комунального підприємства №504 за період 2012-2013р., зокрема по видаткових накладних № РН-0000018 від 27.03.2012р., №РН-0000090 від 31.07.2012р., №РН-0000111, від 12.09.2012р., РН-0000114 від 14.09.2012р., №РН-0000057 від 22.11.2013р.

В судовому засіданні 10.12.2015р. розгляд справи відкладено на 24.12.2015р.

23.12.2015р. від ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУДФС у Львівській області до канцелярії суду на вимоги ухвали суду від 10.12.2015р. поступили копії податкових декларацій з податку на прибуток за 2012-2013р.р., копії податкових декларацій з податку на додану вартість, а також копії податкових накладних зареєстрованих в ЄРПН ТзОВ ГІГ ОІЛ по взаєморозрахунках з ЛКП №504.

24.12.2015р. від відповідача поступила Заява про застосування строків позовної давності, в якій відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, яку суд прийняв до розгляду.

Окрім того, відповідач подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, яке судом задоволено.

Представник позивача в судовому засіданні 24.12.2015р. подала суду Довідку УДКС України у Личаківському районі м. Львова про зарахування в дохід державного бюджету сплаченого судового збору. Проте, представник позивача вимог суду щодо надання видаткової накладної, та рахунку фактури не виконав.

В судовому засіданні 24.12.2015р. оголошено перерву до 21.01.2016р.

Представник позивача в судовому засіданні 21.01.2016р. надав для огляду суду оригінали документів, долучених до позовної заяви, а також підтримав позовні вимоги.

В судове засідання 21.01.2016р. представник відповідача подав лист (вх. №2207/16), яким підтвердив отримання в листопаді 2013 року від позивача товару на суму 13 920,00грн. та перерахування ТзОВ Гіг Ойл коштів в сумі 19 000,00грн.

Крім того, представником відповідача в судовому засіданні 21.01.2016р. подано клопотання про продовження строку вирішення спору. Вказане клопотання судом задоволено та винесено ухвалу.

В судових засіданнях 21.01.2016р. судом оголошувалась перерва до 28.01.2016р., та 28.01.2016р. на 02.02.2016р.

В судове засідання 02.02.2016р. сторони явку повноважних представників забезпечили.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заборгованість за договором купівлі продажу визнав повністю.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

Між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено договір № 27/03/12-1 купівлі продажу від 27.03.2012р. та договір купівлі продажу 2013р., відповідно до п. 1.1 яких позивач взяв на себе зобовязання поставляти товар згідно видаткових накладних, а відповідач зобовязався прийняти товар та оплатити за них визначену, згідно умов цього договору грошову суму.

Відповідно до п.2.1. договору, асортимент, кількість і ціна товару узгоджується сторонами в видаткових накладних до цього договору, які підписуються уповноваженими представниками сторін, скріпляється печаткою та є його невід»ємною частиною.

Загальна кількість товару за цим договором складається з кількості товару, що постачається по всіх видаткових накладних, оформлених до цього договору.(п.2.2.)

Ціни на товар встановлюються в національній валюті України і є договірними. Ціни вказуються в рахунках-фактурах, що узгоджуються за один (один) день до моменту поставки.

Загальна сума цього договору є величиною змінною і складається з суми всіх видаткових накладних оформлених у рамках цього договору (п. 3.1).

Покупець оплачує товар за ціною, вказаною в рахунках-фактурах.

Оплата вартості товару виконується покупцем не пізніше десяти (10) днів з моменту поставки товару (п. 4.3).

Сторонами п. 6.1. договорів обумовлено, що передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, кількість, ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана постачальником у видатковій накладній є датою поставки товару постачальником.

Поставка товару (партії товару) вважається виконаною постачальником в момент передачі товару уповноваженому представнику покупця (покупцю), що підтверджується отриманою від останнього довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей та його підписом у видатковій накладній.

Відповідачем отримано від позивача товар на загальну суму 145 052,00 грн. по видаткових накладних № РН-0000114 від 14.09.2012р. на суму 27504,00 грн., № РН-0000018 від 27.03.2012р. на суму 28000,00 грн., № РН- 0000090 від 31.07.2012р. на суму 27500,00грн., № РН-0000111 від 12.09.2012р. на суму 20628,00 грн., № РН-0000057 від 22.11.2013р. на суму 13920,00 грн., № РН- 0000052 від 04.09.2013р. на суму 27 500 грн.

Оплата за отриманий товар здійснена відповідачем частково на загальну суму 43 800 грн. згідно: виписок по рахунку від 09.04.2012 року на суму 11 000,00 грн., від 23.05.2012 року на суму 5 000,00 грн., від 18.06.2012 року на суму 5 000,00 грн., від 20.07.2012 року на суму 2 800,00 грн., від 24.09.2013 року на суму 1 000,00 грн., від 22.10.2013 року на суму 3 200,00 грн., від 22.10.2013 року на суму 5 800,00 грн., від 03.03.2014 року на суму 5000,00 грн., від 08.04.2014 року на суму 5 000,00 грн.

Сторонами 22.11.2013р. проведений Акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість відповідача на користь позивача 111 252,00 грн.

В порядку досудового врегулювання спору, 23.12.2013р. позивач направив за № 12- 630 претензію відповідачу з вимогою оплатити заборгованість за отриманий товар у семиденний строк з моменту отримання претензії. Претензія відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не здійснив оплати позивачу за отриманий товар. Відтак, ТзОВ ГІГ ОІЛ звернулося до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 101 252, 00 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, при цьому зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 174 ГК України, господарські зобовязання виникають з господарського договору та інших угод, передбачених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, сам факт прийняття товару породжує обов'язок його оплати покупцем.

Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обовязок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення йому товару, що повинно підтверджуватися довіреністю та виданою на її підставі видатковою товарною накладною, які є первинними документами бухгалтерського обліку.

Пунктом 13 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.96р. № 99, який передбачає, що відпуск товару постачальниками може здійснюватися без довіреності, якщо одержувач цінностей за підписом керівника і головного бухгалтера підприємства або інших осіб, які уповноважені підписувати довіреності, повідомив постачальника про зразок печатки (штампу), якою матеріально відповідальна особа, що буде приймати цінності, завіряє на супровідних документах (накладній, акті, ордери тощо) свій підпис про одержання цінностей.

Позивач шляхом відпуску товару за накладними: № РН-0000114 від 14.09.2012р. на суму 27504,00 грн., № РН-0000018 від 27.03.12р. на суму 28000,00 грн., № РН- 0000090 від 31.07.12р. на суму 27500,00грн., № РН-0000111 від 12.09.12р. на суму 20628,00 грн. № РН-0000057 на суму 13920,00 грн., № РН- 0000052 від 04.09.13р. на суму 27 500 грн., а відповідач шляхом одержанням товару, вказаного у накладних, створили певні права та обов'язки, які аналогічні цивільним правам та обов'язкам сторін за договором поставки продукції, встановленим статтями 655, 691, 692 Цивільного кодексу України та статтею 265 Господарського кодексу України. Зокрема, у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача виник обов'язок по оплаті вартості отриманого товару.

В п. 4.4.1 Постанови від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» Пленум ВГС України зазначив, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, визнання пред'явленої претензії; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Господарським судом на підставі наявних банківських виписок встановлено, що на виконання умов договору позивачем здійснювалися оплати за товар. Більше того, існування боргу в розмірі 111 252,00 грн. визнано відповідачем у акті звіряння взаєморозрахунків між позивачем та відповідачем за період з 01.01.2013р. по 22.11.2013р., згідно якого борг за актом становить 111 252,00 грн.

Підписання відповідачем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, сам факт прийняття товару породжує обов'язок його оплати покупцем.

Як встановлено судом, позивач свої зобов'язання щодо відпуску товару за видатковими накладними виконав повністю, а відповідач оплату за поставлений товар здійснив частково на суму 43 800,00 грн. (підтверджується платіжними дорученнями: виписок по рахунку від 09.04.12 року на суму 11 000,00 грн., від 23.05.2012 року на суму 5 000, грн., від 18.06.2012 року на суму 5 000,00 грн., від 20.07.2012 року на суму 2 800,00 грн., від 24.09.2013 року на суму 1 000,00 грн., від 22.10.2013 року на суму 3 200,00 грн., від 22.10.2013 року на суму 5 800,00 грн., від 03.03.2014 року на суму 5000,00 грн., від 08.04.2014 року на суму 5 000,00 грн.), в результаті чого заборгованість відповідача перед позивачем становить 101 252,00 грн. Відповідач проти наявності заборгованості не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Отже, відповідач своїх зобовязань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобовязань по оплаті за отриманий товар і до стягнення з відповідача підлягає сума в розмірі 101 252,00 грн.

Судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 11, 509, 655, 692 ЦК України, ст. ст. 174, 193, 265 ГК України, ст.ст. 28, 33, 34, 44, 48, 49, 69, 75, 82-84, 116 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «№ 504» (79038, м. Львів, вул. Пасічна, 64, ідентифікаційний код 20822365) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІГ ОІЛ (80364, Львівська область, Жовківський район, с. Великий Дорошів, вул. Лисенка, 1, ідентифікаційний код 36762698) 101 252,00 грн. основного боргу та 1 668,78грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 08.02.2016р.

Суддя Ділай У.І.