ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02.02.2016 Справа №905/3111/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В., при секретарі судового засідання Величко Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод», м.Гадяч Гадяцького району Полтавської області, ,

до відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

про стягнення 176 806,01 грн.,-

за участю уповноважених представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод», м.Гадяч Гадяцького району Полтавської області, звернулось до господарського суду Донецької області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк, з позовними вимогами про стягнення грошових коштів у сумі 176 806,01грн., що складається із суми завданих матеріальних збитків - 113 405,80 грн., штрафу 1 000,00грн., інфляційних нарахувань 58 611,97 грн. та 3% річних 3 788,24 грн. (з урахуванням заяви №4201 від 02.12.2015р. про зміну предмета позову).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на укладення із відповідачем договору про перевезення вантажів №010514-02 від 01.05.2014р., невиконання останнім умов правочину у достатній мірі, а саме недоставлена певна кількість молока коровячого, чим завдано матеріальних збитків у загальній сумі 113 405,80 грн. та виникли підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених п.6.6 договору. Одночасно, з огляду на наявну заборгованість у визначеній сумі, керуючись приписами ст.625 Цивільного кодексу України, позивач вважає існуючими підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат.

На підтвердження викладених обставин суду надано розрахунок суми позовних вимог, у копіях: договір поставки молока №13Д01262 від 24.12.2013р., договір про перевезення вантажів №010514-02 від 01.05.2014р., замовлення на перевезення вантажу №1565 від 16.09.2014р., спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини №001292 від 17.09.2014р., товарно-транспортна накладна №001292 від 17.09.2014р., витягу з журналу відвантаження молока ДП «Ілліч-Агро Донбас», акт №6/10 від 19.10.2014р., спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини №б/н від 19.10.2014р., товарно-транспортна накладна №б/н від 19.10.2014р., лист ЦПЗ №6 Харківської дирекції УДППЗ «Укрпошта» №1467 від 03.11.2015р., вимога №549 від 18.02.2015р. із підтвердженням відправлення відповідачу.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.7, 20, 42, 55, 128, 173-175, ч.2 ст.193, ст.ст.216-220, 222-226, 230-232, ст.ст.307, 308, 310, 314, 315 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530, 612, 625, 629, 908-909, 914, 923-925 Цивільного кодексу України, п.15.1, 16.1, 16.6 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом, ст.ст.1-5, 12, 13, 15, 18, 44, 50, 54-57, 61, 82 Господарського процесуального кодексу України.

03.12.2015р. позивачем заявлено клопотання №4202 від 02.12.2015р., яким до матеріалів справи долучено витяг з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №21484192 від 02.12.2015р. щодо відповідача, лист №4200 від 02.12.2015р. про відсутність на розгляді іншого суду даних позовних вимог, у копіях: протокол погодження ціни (додаток №1 до договору поставки молока №13Д01262 від 24.12.2013р.), наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» №1021 від 01.10.2014р. «Про встановлення закупівельної ціни на молоко коровяче незбиране», а також заява №4201 від 02.12.2015р. про зміну предмета позову.

Також, 03.12.2015р. представником позивача із клопотанням №б/н від 03.12.2015р. суду представлено оригінал платіжного доручення №25721 від 10.11.2015р., у підтвердження сплати судового збору.

14.01.2016р. представником позивача із клопотанням №40 від 13.01.2016р. надано суду пояснення №39 від 13.01.2016р. щодо порядку визначення ґатунку молока, витяг Галузевого стандарту України «Молоко коровяче незбиране. Первинне оброблення, зберігання і транспортування. Основні вимоги ГСТУ 46.069-2003», затверджений наказом Міністерства аграрної політики України №1 від 08.01.2014р., з додатками, витяг ДСТУ 3662-97 «Молоко та молочні продукти. Вимоги про закупівлі.», копію листа №120Д/03 від 13.01.2016р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 14.01.2016р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/3111/15 на 15 календарних днів до 02.02.2016р. включно, на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання позивача.

01.02.2016р. позивачем із клопотанням №161 від 29.01.2016р. до матеріалів справи долучено додаткові пояснення №160 від 29.01.2016р. та у копіях: акт №б/н від 19.09.2014р., журнал «Контролю ввезення молочної продукції (обєкт ТОВ «Лозівський молочний завод»)», платіжне доручення №9972 від 15.09.2014р. та акт звірки взаємних розрахунків станом за період 01.01.2015р. 17.04.2015р. між Дочірнім підприємством «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод».

Представник позивача 02.02.2016р. у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, витребувані документи не надав.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи обєктивні обставини складної ситуації у державі, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, з огляду на таке суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписом ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Одним із способів захисту порушених або оспорюваних прав та охоронюваних законом інтересів згідно ст.20 Господарського кодексу України, ст.16 Цивільного кодексу України може бути відшкодування збитків.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа, зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.ст.611, 623 Цивільного кодексу України, наслідками порушення зобовязань є, зокрема, відшкодування збитків, встановлене договором або законом. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Аналогічні норми права містять ст. ст.224, 225 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст.202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Тоді як невиконання або неналежне виконання відповідних обовязків є їх порушенням у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, що за змістом ст.611 Цивільного кодексу України має наслідком, у тому числі необхідність відшкодування збитків.

Згідно ч.1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено.

Виникнення у особи права на компенсацію збитків у результаті порушення її цивільного права передбачається і ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України.

За приписами ч.2 ст.224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Виходячи з правової сутті вимог, збитки заявлені позивачем є втрата майна, отже, у розумінні ст.22 Цивільного кодексу України та 224 Господарського кодексу України, реальними збитками.

Позивач визначає позовні вимоги у стягненні суми збитків в розмірі 113 405,80 грн., які зазнав у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору про перевезення вантажів №010514-02 від 01.05.2014р., а саме недопоставка останнім, як перевізником, на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» молока коровячого 19.10.2014р. у кількості 496 кг (базисна вага 511 кг) за ціною 4,30 грн./літр та 17.09.2015р. у кількості 22 933 кг (базисна вага 24 713 кг) за ціною 4,50 грн./літр.

Як свідчать матеріали справи, 01.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» (Замовник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Перевізник) укладено договір про перевезення вантажів №010514-02, відповідно до якого Замовник доручає, а Перевізник на умовах даного договору власними (орендованими, іншими) транспортними засобами, за відповідну оплату здійснює перевезення визначеного товаротранспортними накладними вантажу з визначеного Замовником місця завантаження до пункту його розвантаження (п.1.1 договору).

Кількість автотранспортних одиниць для перевезення вантажу, їх марка, маршрут та час графіку руху транспортних засобів до місця завантаження, час приймання-передачі цього вантажу попередньо визначається Замовником, а вразі визначення цих параметрів Перевізником обовязкове їх попереднє погодження з представником Замовника (п.1.2 договору).

Відповідно до п.1.3 договору, вантаж вважається прийнятим Перевізником для перевезення в пункті його навантаження з моменту оформлення накладної на цей вантаж.

Згідно п.2.1 договору перевезення вантажів здійснюється на підставі письмових заявок (додаток №2 до цього договору) на перевезення, узгоджених сторонами даного договору. Коригування маршруту Замовником може відбуватись не пізніше, ніж за одну годину до відправки транспорту Перевізником.

Заявка має бути оформлена письмово та передається з використання факсимільного звязку (факсу) або електронної пошти. У разі погодження Сторонами така заявка має юридичну силу. Заявка повинна мати наступні реквізити: номер та дата подачі заявки, найменування, маса вантажу; кількість та типи транспортних засобів, необхідних для перевезення; вантажовідправник та адреса завантаження; вантажоотримувач та адреса розвантаження; дата та час завантаження; дата та час розвантаження; вартість перевезення; підписи та відбитки печаток відповідальних осіб сторін про узгодження даної заявки (п.2.2 договору).

У розумінні п.2.4 договору, для виконання цілей даного договору, документом (підставою), що підтверджує виконання своїх обовязків Перевізником, є оригінал товарно-транспортної накладної з відміткою вантажовідправника, вантажоотримувача та підписом водія Перевізника. Вантажовідправник та вантажоодержувач визначаються у заявці.

Перевізник підтверджує, що його водій, є уповноваженим представником по прийняттю/здачі вантажів, та має право підпису без довіреностей від імені Перевізника в усіх товаросупровідних документах, в тому числі право складання та підписання актів відповідно до розділу 15 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затвердженим наказом Мінтрансу України №363 від 14.10.1997р., зареєстрованих у Міністерстві юстиції України за №128/2568 від 20.02.1998р. (ч.1 п.2.5 договору).

Підпунктом 3.2.6 п.3.2 договору до зобовязань Перевізника віднесено забезпечення збереження вантажу з моменту його прийняття і до моменту його передачі вантажоодержувачу. Перевізник відповідає за якість та масу нетто вантажу.

Згідно товарно-транспортної накладної №б/н від 19.10.2014р. зафіксовано перевезення Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 автомобілем НОМЕР_2, НОМЕР_3, водій ОСОБА_2 (номер посвідчення водія ЯНА337616), вантажовідправник Краснянський молокоприймальний пункт Полтавська область, Кобеляцькій район, вантажоотримувач ТОВ «Лозівський молочний завод», Харківська область, м.Лозова, вул.Чнрвоногвардійська, 45а, пункт призначення с.Красне Полтавської області, молоко сире коровяче, супровідний документ спеціалізована товарна накладна №б/н від 19.10.2014р.

Дана товарно-транспортна накладна скріплена підписами представників вантажовідправника, водія ОСОБА_2 та вантажоодержувача із відбитком печатки останнього.

Виходячи з даних, що містить спеціалізована товарна накладна №б/н від 19.10.2014р., відповідач в особі водія ОСОБА_2 прийняв до перевезення молоко коровяче жирністю 3,5%, вміст білка 2,97%, кислотність 180Т, густина 1,0270А, ступень чистоти 1, ґатунок 2 у загальній кількості 15 431кг та фактично доставив його у кількості 14 935кг, що на 496кг (базисна вага 511кг) менше, ніж було прийнято до перевезення.

Даний документ містить підписи водія ОСОБА_2 та з боку вантажоодержувача із відбитком печатки останнього.

По факту недостачі, внаслідок течі молока з секції, складено акт №6/10 від 19.10.2014р. із поясненнями водія, за його підписом.

Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» №1021 від 01.10.2014р. «Про встановлення закупівельної ціни на молоко коровяче незбиране» встановлено з 01.10.2014р. закупівельну ціну на молоко коровяче незбиране від особистих селянських господарств-населення в розмірі 4,30грн. за 1 базисний кг з врахуванням компенсації. Закупівельна ціна діє на територіях населених пунктів Кобеляцького району Полтавської області.

З огляду на таке, враховуюче перевезення молочної сировини згідно товарно-транспортної накладної №б/н від 19.10.2014р. від вантажовідправника - Краснянський молокоприймальний пункт Полтавська область, Кобеляцькій район, слідує розповсюдження дії наказу №1021 від 01.10.2014р. при визначенні вартості молока коровячого, яке повинно бути доставленим 19.10.2014р.

Відтак, вартість втраченої кількості молока становить 2 197,30 грн.

Разом з цим, є наявним замовлення на перевезення вантажу №1565 від 16.09.2014р. згідно договору №010514-02 від 01.05.2014р., відповідно до якого позивач (замовник) та відповідач (перевізник) погодили перевезення молока у кількості 27т., автомобіль марки ДАФ державний номер тягача АН2572НВ, державний номер причепа АН 5383 ХР, водій ОСОБА_3, маршрут м.Лозова - с.Лукове - с.Кириловка с.м.т.Сартана м.Лозова, відстань маршруту 840км, час в дорозі не пізніше 3 годин після завантаження, враховуючи середню швидкість автопоїзда 50км/год, дата та час завантаження 0 09:00 17.09.2014р., вантажовідправник ДП «Ілліч-Агро Донбас», місце завантаження 1 пункт завантаження Донецька область, Тельманівський район, с.Лукове, 2-й пункт завантаження Донецька область, Волноваський район, с.Кирилівка, 3-й пункт завантаження Донецька область, с.м.т.Сартана, дата та час розвантаження 0 03:00 18.09.2014р., місце розвантаження Харківська область, м.Лозова, вул.Червоногвардійська, 45а, вантажоодержувач ТОВ «Лозівський молочний завод».

Як свідчить товарно-транспортна накладна №001292 від 17.09.2014р., у розумінні п.1.3 договору про перевезення вантажів №010514-02 від 01.05.2014р., Перевізником до перевезення прийнято у визначеному в замовленні на перевезення вантажу №1565 від 16.09.2014р. пункті навантаження (с.Лукове) вантаж масою брутто 22 933 кг водієм ОСОБА_3 від вантажовідправника ДП «Ілліч-Агро Донбас», супровідний документ на вантаж спеціалізована товарна накладна на перевезення молочної сировини №01292 від 17.09.2014р.

Виходячи з даних, які містить спеціалізована товарна накладна №01292 від 17.09.2014р. на перевезення молочної сировини та беручи до уваги пояснення позивача №39 від 13.01.2016р., поряд із Галузевим стандартом України «Молоко коровяче незбиране. Первинне оброблення, зберігання і транспортування. Основні вимоги ГСТУ 46.069-2003», затверджений наказом Міністерства аграрної політики України №1 від 08.01.2014р., 17.09.2014р. до перевезення прийнято вантаж молоко вищого ґатунку у загальній кількості 22 933 кг.

Факт прийняття підтверджено водієм шляхом проставляння підпису у журналі відвантаження молока.

Як вказано вище, п.2.4 договору встановлено, що для виконання цілей даного договору, документом (підставою), що підтверджує виконання своїх обовязків Перевізником, є оригінал товарно-транспортної накладної з відміткою вантажовідправника, вантажоотримувача та підписом водія Перевізника. Вантажовідправник та вантажоодержувач визначаються у заявці.

Дослідивши представлені суду копії товарно-транспортної накладної №001292 від 17.09.2014р. та спеціалізованої товарної накладної №001292 від 17.09.2014р. судом встановлено наявність відмітки вантажовідправника у графі «молочну сировину здав», у приведеній вище кількості, водію ОСОБА_4, що скріплено печаткою підприємства, та наявність відмітки вантажоодержувача (позивача) у графі «молочну сировину прийняв» із визначенням дати 03.10.2014р., що також скріплено печаткою підприємства останнього, проте за відсутності підпису водія Перевізника.

При цьому, у спеціалізованої товарної накладної №001292 від 17.09.2014р. приведено показники, за якими молоко прийнято вантажоотримувачем.

Як стверджує позивач та що не спростовано у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України, спірна партія молока оплачена ним, чому підтвердженням є платіжне доручення №9972 від 15.09.2014р.

У додаткових поясненнях №160 від 29.01.2016р. позивач свідчить, що враховуючи той факт, що автомобіль відповідача з вищевказаною партією молока не прибув до позивача, а оригінал товарно-транспортної накладної №001292 від 17.09.2014р. знаходився у водія, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» не мало змоги вчасно підписати товарно-транспортну накладну. До того ж, у звязку з тим, що товариство здійснювало заходи щодо розшуку вищевказаної партії молока, коли право власності за умовами договору поставки молока №13Д01262 від 24.12.2013р. переходить до Покупця з моменту його приймання представником останнього, з метою приведення у відповідність документації та бухгалтерських даних між позивачем та ДП «Ілліч-Агро Донбас» 03.10.2014р. між підприємствами досягнута домовленість обмінятись копіями товарно-транспортних накладних, тому оприбуткування даної партії молока було здійснено 03.10.2014р., про що у наведеному первинному документі проставлено відповідну відмітку.

Одночасно, матеріали справи містять акт №б/н від 19.09.2014р. за фактом недоставки відповідачем означеної партії молока.

Окрім того, з представленого позивачем журналу «Контролю ввезення молочної продукції (обєкт ТОВ «Лозівський молочний завод»)» вбачається відсутність запису про ввезення спірної партії молока на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод».

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 статті 129 Конституції України та ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд оцінює докази відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, відповідачем фактично не було доставлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» молоко коровяче у кількості 22 933кг, що в перерахунку на базисну вагу 24 713кг, яке було відправлене вантажовідправником ДП «Ілліч-Агро Донбас» 17.09.2014р.

Доказів протилежного суду не надано.

Приймаючи до уваги зміст ст.ст.22, 599, 611, 612, 623 Цивільного кодексу України, ст.ст.224, 225 Господарського кодексу України та ст.ст.4-2, 4-3, 32-38, 43 Господарського процесуального кодексу України, як було викладено вище, обовязковою передумовою задоволення позовних вимог щодо відшкодування збитків є встановлення складу цивільного правопорушення, складовими частинами якого є, зокрема, фактична наявність збитків, причинний звязок між протиправною поведінкою відповідача і заподіяними збитками, вина особи, що заподіяла збитки. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання такої правової відповідальності і є підставою для відмови у стягненні збитків.

Враховуючи наведені норми законодавства та викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач довів за допомогою належних та допустимих у розумінні статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України факт, що свідчить про фактичне невиконання відповідачем обовязку з доставки вантажу молока вищого ґатунку у кількості 22 933кг та, як наслідок виникнення заявлених до стягнення збитків у цій частині. Отже, вимоги щодо стягнення збитків у сумі 111 208,50 грн. підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення збитків у сумі 2 197,30 грн., що становить вартість втраченої кількості молока при перевезенні 19.10.2014р. вантажу від вантажовідправника - Краснянський молокоприймальний пункт Полтавська область, Кобеляцькій район, слід зазначити таке.

Фактично позовні вимоги у цій частині за своєю правовою природою є реальними збитками. Оскільки ст.16 Цивільного кодексу України передбачає такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, їх заявлення є правомірним.

За фактами, встановленими судом, відповідачем доставлено позивачу молоко коровяче за товарно-транспортною накладною №б/н від 19.10.2014р. та спеціалізованою товарною накладною на перевезення молочної сировини №б/н від 19.10.2014р. у меншому обсязі, ніж прийнято водієм відповідача до перевезення та очікувалось позивачем.

З урахуванням наведеного, вбачається підтвердження позивачем факту зменшення кількісних показників вантажу при його доставці до місця призначення.

Частиною 2 та 3 п.2.5 договору про перевезення вантажів №010514-02 від 01.05.2014р. передбачено, що Перевізник несе відповідальність за дії водія (у тому числі якщо його діями, або бездіяльністю нанесено шкоду вантажу Замовника) у повному обсязі. Водій, який керує транспортними засобами перевізника є експедитором та виконує всі функції останнього (в тому числі має право на одержання вантажу для перевезення, несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу тощо). Перевізник підтверджує, що уся шкода завдана водієм Перевізника вантажу Замовника (у тому числі пошкодження, знищення, зміна якісних та кількісних показників вантажу) буде відшкодована Замовнику перевізником у повному обсязі.

Пунктом 6.2 наведеного договору визначено за повну або часткову втрату вантажу з будь-яких підстав під час його перевезення, Перевізник відшкодовує Замовнику його повну вартість протягом 5 календарних днів з дня встановлення його недостачі і відшкодовує всі спричинені збитки в повному обсязі.

Враховуючи обставини справи, дані накладної, що вказують на поставку однієї кількості товару та фактичне не отримання вантажу у зазначеному в первинній документації обсязі, беручи до уваги акт №6/10 від 19.10.2014р., вбачається, що позивач зазнав збитків у розумінні ст.22 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст.225 Господарського кодексу України.

За викладених обставин справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» щодо стягнення збитків у розмірі вартості нестачі у цій частині є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству України. Тому, враховуючи вищенаведені висновки стосовно визначення розміру понесених збитків, підлягають задоволенню у сумі 2 197,30 грн.

Одночасно, позивачем на підставі п.6.6 договору про перевезення вантажів №015014-02 від 01.05.2014р., заявлено до стягнення штраф у розмірі 1 000,00 грн., з огляду на факт прострочення у доставці вантажу у кількості 496 кг (базисна вага 511кг) та у кількості 22 933кг (базисна вага 24 713кг).

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6.6 договору про перевезення вантажів за прострочення доставки вантажу за цим договором Перевізник зобовязаний відшкодувати Замовнику збитки, завдані порушенням строку доставки та сплатити штраф у розмірі 500,00 грн.

Дослідивши підстави нарахування означених штрафних санкцій, суд дійшов висновку щодо правомірного застосування означеної відповідальності до відповідача у частині несвоєчасної доставки вантажу у кількості 22 933кг (базисна вага 24 713кг).

Стосовно прострочення у доставці вантажу в кількості 496 кг (базисна вага 511кг), останнє, з огляду на фактичні обставини справи, не вбачається, недостача виникла внаслідок течі секції, що виражено у певній бездіяльності водія Перевізника.

Відтак, підстави для нарахування штрафу у розмірі 500,00 грн. за прострочення доставки вантажу у кількості 496 кг (базисна вага 511кг) відсутні.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод», м.Гадяч Гадяцького району Полтавської області, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк, про стягнення штрафу в розмірі 1 000,00грн. підлягають задоволенню частково, в сумі 500,00 грн..

Щодо позовних вимог в частині стягнення нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних витрат на суму 111 208,50грн. та з 25.10.2014р. на суму 113 405,80 грн. в порядку ст.625 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про таке.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України прострочення боржником грошового зобовязання тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов'язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (р.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» №14 від 17.12.2013р.

Разом з тим, як встановлено вище, суми, на котрі здійснено нарахування 3% річних та інфляційних витрат, у спірному випадку, є реальними збитками позивача, які згідно норм чинного законодавства та положень укладеного між сторонами правочину, повинен відшкодувати відповідач.

Отже, за своєю правовою суттю сума 113 405,80 грн., як і її складові, не є простроченим грошовим зобовязанням у розумінні ст.625 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, згадана ст.625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносини не застосовується.

Таким чином, вимоги позивача до відповідача про стягнення інфляційних нарахувань 58 611,97 грн. та 3% річних 3 788,24 грн. є неправомірними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод», м.Гадяч Гадяцького району Полтавської області, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Донецьк, про стягнення грошових коштів у сумі 176 806,01грн., що складається із суми завданих матеріальних збитків - 113 405,80 грн., штрафу 1 000,00грн., інфляційних нарахувань 58 611,97 грн. та 3% річних 3 788,24 грн., задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (83020, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, п/р2 у АТ «ОСОБА_5 Аваль», МФО 380805) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» (37300, Полтавська область, Гадяцький район, м.Гадяч, вул.Будька, б.45а, адреса для листування: 64600, Харківська область, м.Лозова, вул.Червоногвардійська, 45а, , п/р5037 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023) 113 905,80 грн., у тому числі 113 405,80грн. суми збитків та 500,00 грн. штрафу, а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1 708,59 грн..

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. В судовому засіданні 02.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

6. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

7. Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2016р.

Суддя О.В. Кротінова