КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа№ 910/20992/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Сухового В.Г.

при секретарі судового засідання Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.10.2015

у справі № 910/20992/15 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Марк»,

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування»,

про стягнення 21 006,23 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Марк» (надалі - ТОВ «Виробнича компанія «Марк», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (надалі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування», відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 21 006,23 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Марк» 21 006,23 грн страхового відшкодування та 1 827,00 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/20992/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення судом першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2015 апеляційна скарга прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 18.01.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 було відкладено розгляд справи на 08.02.2016 у зв'язку з неявкою у судове засідання представника позивача.

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явилися, подали клопотання про розгляд справи за відсутності їх уповноважених представників.

Колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності уповноважених представників сторін.

08.02.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 14.04.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Марк» (в тексті договору - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Арсенал Страхування» (в тесті договору - страховик) було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/6439110), за умовами якого застраховано транспортний засіб «Рено Преміум», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2014 на автошляху М-06 Київ-Чоп 704 км+740 км Воловецького району Закарпатської області сталась ДТП за участю транспортного засобу «Рено Преміум», державний номер НОМЕР_1, який належить ТОВ «ВК «Марк», під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Санг Йонг», державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 17.11.2014 у справі №750/11022/14 водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 станом на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Альфа Страхування» за полісом №АС/7408073 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 50 000,00 грн та нульовою франшизою.

Місцевим судом встановлено, що 06.10.2014 був проведений огляд пошкодженого в ДТП транспортного засобу «Рено Преміум», державний номер НОМЕР_1 для визначення розміру збитку за участю представника позивача, відповідача та оцінювача, про що складено Протокол огляду пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 10.10.2014 №48 розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Рено Преміум», державний номер НОМЕР_1, склав 106 275,40 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача як страхувальника винної в ДТП особи з вимогами виплати відшкодування завданої шкоди.

30.03.2015 відповідач за платіжним дорученням №5975 здійснив перерахування на рахунок ТОВ «ВК «Марк» страхове відшкодування у розмірі 28 993,77 грн згідно страхового акта від 16.03.2015 №1449.609.147.01.01.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.06.2015 у справі №750/2969/15-ц були задоволені позовні вимоги ТОВ «ВК «Марк» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, третя особа ПрАТ «СК «Альфа Страхування», стягнуто 56 975,40 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

31.03.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою, в якій просив здійснити страхове відшкодування у повному обсязі в розмірі 50 000,00 грн відповідно до встановленого ліміту відповідальності за полісом №АС/7408073, посилаючись на необґрунтованість його часткової виплати в сумі 28 992,77 грн.

Відповідач дану вимогу залишив без задоволення, суму заборгованості не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 21 006,23 грн страхового відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно статті 979 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 37.4. вказаного Закону передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що особою, відповідальною за завдані збитки в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є ПрАТ «СК «Альфа Страхування», а заявлена позивачем вимога у розмірі 21 006,23 грн (різниця між встановленим лімітом відповідальності за частковою оплатою) є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду, апелянт вказує на те, що на його замовлення суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» було проведено звіт та визначено вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 34 792,54 грн, а тому твердження позивача про необхідність перерахування йому 50 000,00 грн страхового відшкодування є необґрунтованими.

Дані твердження апелянта колегія суддів находить безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу. Тобто, при виплаті суми страхового відшкодування не враховується коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, страховик має право на відшкодування за рахунок винної особи тієї суми страхового відшкодування, яка фактично виплачена страховиком страхувальнику, тобто в межах суми фактичних витрат страхувальника за вирахуванням франшизи.

Аналогічну правову позицію викладено в Постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/20992/15 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/20992/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 у справі №910/20992/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20992/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

В.Г. Суховий