ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.Справа № 922/6403/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Енергомех" м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківський канатний завод", м. Харків
про стягнення 123888,80 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № б/н від 14.01.2016 року, директор ОСОБА_2, наказ № 1 від 05.01.2000 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Енергомех" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Харківський канатний завод" про стягнення заборгованості за договорами на виконання робіт № 2 від 07.02.2014 року, № 3 від 12.02.2014 року, № 4 від 12.02.2014 року та № 9 від 15.05.2014 року в частині оплати в сумі 122725,20 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 19.01.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 15.01.2016 року представник позивача супровідним листом (вх. № 1039) надав документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 19.01.2015 року представник позивача надав уточнення на позовну заяву (вх. № 1502/16). В своїх уточненнях позивач надав розрахунок суми боргу, що становить за договором № 2 від 07.02.2014 року 2738,00 грн., з яких 777,00 грн. 3% річних та 1961,00 грн. інфляційних втрат, за договором № 3 від 12.02.2014 року 64979,00 грн., з яких сума заборгованості 40998,00 грн., сума пені 5060,00 грн., сума 3% річних 1169,00 грн., сума інфляційних втрат 17752,00 грн., за договором № 4 від 12.02.2014 року 51011,80 грн., з яких сума заборгованості 32114,80 грн., сума 3% річних 1311,00 грн., сума інфляційних втрат 17586,00 грн., за договором № 9 від 15.05.2014 року 5160,00 грн., з яких сума 3% річних 197,00 грн., сума інфляційних втрат 4963,00 грн. Крім того, позивач вказує на те, що враховуючи розмір сплаченого судового збору, ним зменшено позовні вимоги на 1163,6 за рахунок пені, у зв`язку з чим сума позову становить 122725,20 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 01.02.2016 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 01.02.2016 року від представника позивача супровідним листом (вх. № 3104) надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 01.02.2016 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 01.02.2016 року не з`явився, відзив на позов та документи, витребувані судом, не надав, про час та місце розгляду справ повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення яке наявне в матеріалах справи.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/1228, 02.06.2006 року "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Разом з цим, за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. (абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р.).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, як передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Енергомех" (позивач) та Публічним акціонерним товариством "Харківський канатний завод" (відповідач) було укладено договір № 2, у відповідності до умов якого, відповідач доручає, а позивач приймає на себе роботи з оформлення будівельного паспорту внутрішньокотельного газопроводу низького тиску для котла Е-2,5-0,9 ГМ за адресою: м. Харків, вул. Китаєнко, 1.

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість робіт за даним договором складає 18360,00 грн., в тому числі ПДВ - 3060,00 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору до початку виконання робіт здійснюється передплата 100% вартості за даним договором.

Відповідно до п. 3.1 договору, приймання-сдача виконаних робіт оформлюється шляхом підписання двостороннього акту виконаних робіт після реєстрації будівельного паспорту внутрішньокотельного газопроводу низького тиску для котла Е-2,5-0,9 ГМ.

Позивач належним чином виконав зобов`язання за даним договором, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт від 15.05.2014 року на суму 18360,00 грн.

Проте, відповідач порушив строки оплати, встановлені договором, та оплатив виконані роботи лише 07.07.2015 року, що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати за договором, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 777,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 1961,00 грн.

12.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 3, у відповідності до умов якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе роботи з перевірки монтажної схеми та налаштування параметрів безпеки та управління блока автоматики "Альфа" на правому котлі Е-2,5-0,9 ГМ, рег. № 6864, по веденню технологічного процесу згідно інструкцій заводу-виготовника за адресою: м. Харків. вул. Китаєнко, 1.

Відповідно до п. 1.1 договору, вартість послуг за даним договором складає 41526,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 6921,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 до початку виконання робіт здійснюється передплата 50% вартості даного договору та кінцевий розрахунок здійснюється до 01.08.2014 року кожного місяця, рівними платежами (п. 1.3).

Відповідно до п. 2.1 договору. приймання-сдача виконаних робіт здійснюється на підставі акту виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за даним договором, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт від 25.12.2014 року.

Проте, відповідач здійснив лише часткову оплату за виконані роботи в розмірі 528,00 грн. 17.07.2015 року.

У зв`язку з чим, заборгованість відповідача за договором № 3 від 12.02.2014 року становить 40998,00 грн.

Також, позивач нарахував відповідачу 5060,00 грн. пені за порушення строків оплати за договором, 1169,00 грн. 3% річних та 17752,00 грн. інфляційних втрат.

12.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №4, у відповідності до умов якого відповідач доручає, а позивач приймає на себе роботи з введення в експлуатацію парового котла Е-2,5-0,9 ГМ, рег. № 6864 за адресою: м. Харків, вул. Китаєнко, 1.

Відповідно до п. 2.1 договору, вартість послуг да даним договором згідно кошторису складає 32392,80 грн., в тому числі ПДВ 20% - 5398,80 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору до початку виконання робіт здійснюється передплата 50% від загальної вартості за даним договором, кінцевий розрахунок здійснюється до 01.08.2014 року помісячно рівними платежами (п. 2.3).

Відповідно до п. 3.1 договору, приймання-сдача виконаних робіт здійснюється на підставі акту виконаних робіт, який підписується відповідачем по закінченню виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт.

Проте, відповідач здійснив лише часткову оплату за договором в сумі 278,00 грн. 25.11.2014, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем, що становить 32114,8 грн.

Крім того, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 1311,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 17586,00 грн. за порушення строків оплати за договором.

15.05.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 9, відповідно до умов якого, відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобов`язання з поставки та включення в роботу комплекту GSM зв`язку на 1 модем з відстрочкою платежу до 01.09.2014 року.

Строк виконання робіт:

- початок - після підписання договору та отримання передплати в розмірі не менш 50% вартості робіт;

- закінчення - 30 травня 2014 року;

- кінцевий розрахунок до 01.09.2014 року.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт за даним договором складає 9260,00 грн., крім НДС 20% - 1852,00 грн. Всього 11112,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору, приймання-передача виконаних робіт оформлюється шляхом підписання двостороннього акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.4 договору, в разі якщо після спливу строку 3 днів після отримання акту виконаних робіт відповідач не повертає 1 екземпляр підписаного акту або мотивовану відмову від приймання робіт, акт вважається підписаним, а договір вважається виконаним та підлягає оплаті протягом 3-х банківських днів.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за даним договором, що підтверджується актом приймання робіт від 28.05.2014 року.

Проте відповідач порушив строки оплати за даним договором та здійснив оплату лише 17.05.2015 року.

Крім того, позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 197,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5377,00 грн. за порушення строків оплати за договором.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за договором № 3 від 12.02.2014 року в сумі 40998,00 грн. та за договором № 4 від 12.02.2014 року в сумі 32114,80 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договорів та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором № 3 від 12.02.2014 року в сумі 40998,00 грн. та за договором № 4 від 12.02.2014 року в сумі 32114,80 грн. обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача, нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат за порушення строків оплати за договорами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В інформаційному листі від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським суд України у розгляді справ окремих норм матеріального права" зазначено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30). В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції.

Індекс інфляції - це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов'язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України. Відповідні індекси щомісячно розраховуються і публікуються в офіційних виданнях ЗМІ, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр".

Тобто, відповідно до вимог чинного законодавства, розрахунок інфляційних втрат здійснюється не за окремі дні, а в середньому за місяць.

За розрахунком позивача, за порушення строків оплати за договором № 2 від 07.02.2014 року, останнім було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 777,00 грн.

Проте, здійснивши перерахунок 3% річних з урахування вимог діючого законодавства, судом встановлено, що сума річних яка підлягає стягненню з відповідача становить 745,47 грн.

В частині стягнення 31,53 грн. 3% річних слід відмовити, як безпідставно нарахованих.

Щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 1961,00 грн. за договором № 2 від 07.02.2014 року, приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, дана вимога заявлена позивачем обґрунтовано, доведена матеріалами справи, вірно нарахована та підлягає задоволенню.

Судом перевірено нарахування позивачем 1169,00 грн. 3% річних та 17752,00 грн. інфляційних втрат за договором № 3 від 12.02.2014 року та встановлено, що позивачем не вірно нараховано інфляційні втрати.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат з урахуванням вимог діючого законодаства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 17342,15 грн.

В стягненні інфляційних втрат в сумі 409,85 грн. слід відмовити, як безпідставно нарахованих.

Щодо стягнення 3% річних в сумі 1169,00 грн. за договором № 3 від 12.02.2014 року, приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, дана вимога заявлена позивачем обґрунтовано, доведена матеріалами справи, вірно нарахована та підлягає задоволенню.

Судом перевірено нарахування позивачем 1311,00 грн. 3% річних та 17586,00 грн. інфляційних втрат за договором № 4 від 12.02.2014 року та встановлено, що даний розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Перевіривши розрахунок позивача в частині стягнення 197,00 грн. 3% річних та 4963,00 грн. інфляційних втрат за договором № 9 від 15.05.2014 року, суд дійшов висновку, що даний розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення 5060,00 грн. пені за договором № 3 від 12.02.2014 року, суд, визнав їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, встановив відсутність угоди сторін про неустойку на випадок порушення зобов`язань з боку відповідача. Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Письмового договору між сторонами укладено не було, а Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та встановлює лише обмеження розміру такої неустойки, яка встановлюється за згодою сторін. Крім того, ч.3 п.2. ст. 231 Господарського кодексу України, як підстава стягнення неустойки, не приймається до уваги, оскільки зазначена норма встановлює лише розмір такої неустойки, який нараховується та стягується, відповідно до тлумачення ч. 5 зазначеної статті, лише у випадку встановлення сторонами угоди про неустойку.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 520, 526, 610 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський канатний завод" (61020, м. Харків, вул. Китаєнко, 1. ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Енергомех" (61204, АДРЕСА_1, р/р 8 в ХФВАТ АБ "Укргазбанк", МФО 320478, код ЄДРОПУ 19462269) 745,47 грн. 3% річних, 1961,00 грн. інфляційних втрат за договором № 2 від 07.02.2014 року; 40998,00 грн. заборгованості, 1169,00 грн. 3% річних, 17342,15 грн. інфляційних втрат за договором № 3 від 12.02.2014 року; 32114,80 грн. заборгованості, 1311,00 грн. 3% річних, 17586,00 грн. інфляційних втрат за договором № 4 від 12.02.2014 року, 197,00 грн. 3% річних, 4963,00 грн. інфляційних втрат за договором № 9 від 15.05.2014 року та 1775,81 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3% річних в сумі 31,53 грн. за договором № 2 від 07.02.2014 року, 5060,00 грн. пені та інфляційних втрат в сумі 409,85 грн. за договором № 3 від 12.02.2014 року в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 08.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

922/6403/15