номер провадження справи 30/179/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 Справа № 908/6020/15

за позовом: Концерну Міські теплові мережі в особі філії Концерну Міські теплові мережі в Орджонікідзевському районі (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, 4)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне товариство Урсула (юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25)

про стягнення 77245,79 грн.,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 34/2019 від 05.01.2016 р.;

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 1 від 05.02.2016 р.;

До господарського суду Запорізької області звернувся Концерн Міські теплові мережі в особі філії Концерну Міські теплові мережі в Орджонікідзевському районі з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне товариство Урсула 77245,79 грн. заборгованості за договором № 201480 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.09.2009 р., в т.ч.: 50859,98 грн. основного боргу, 8137,80 грн. пені, 16657,34 грн. інфляційних втрат та 1590,67 грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи статей 526, 530, 549, 611, 625 ЦК України, статей 193, 230, 232, 276 ГК України, Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 року, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року та умови укладеного між сторонами договору. Вказує, що поставлена позивачем на виконання умов договору теплова енергія за період з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р. відповідачем не оплачена, що призвело до утворення у останнього заборгованості перед позивачем в сумі 50859,98 грн. За доводами позивача, невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором є підставою для покладення на останнього додаткової відповідальності у вигляді пені та інших передбачених законом санкцій.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.12.2015 р. порушено провадження у справі № 908/6020/15 присвоєно справі номер провадження № 30/179/15, розгляд якої призначено на 12.01.2016 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва до 10.02.2016 р.

До початку судового засідання канцелярією суду отримано від позивача витребувані судом документи, зокрема, довідку про стан заборгованості відповідача станом на момент розгляду справи та акт звірки взаєморозрахунків. Також до матеріалів справи надано копію гарантійного листа ТОВ ВКТ Урсула від 30.04.2013 р. щодо сплати заборгованості.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення по суті спору. З оплатою в сумі 4000,00 грн., проведеною відповідачем 08.02.2016 р. позивач погодився, представник позивача повідомив про зарахування цієї суми в рахунок заборгованості за договором.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог не заперечив, про що надав письмову заяву від 10.02.2016 р., в якій зазначає про згоду з визначеними позивачем сумами заборгованості, пені, інфляційних втрат та відсотків.

В судовому засіданні 10.02.2016 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2009 р. між Концерном Міські теплові мережі (Теплопостачальна організація, позивач у справі) в особі директора філії Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне товариство «Урсула» (Споживач, відповідач у справі) було укладено Договір № 201480 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді (надалі Договір).

Відповідно п. 1.1. Договору Теплопостачальна організація взяла на себе зобовязання відпустити Споживачу теплову енергію в гарячій воді, а Споживач зобовязався прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Згідно з п. 3.2.26. Договору Споживач зобов'язався Щомісячно, в строки, визначені даним договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до п. 6.2. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що підставою для розрахунків Споживача з Теплопостачальною організацією є рахунок та Акт приймання-передачі.

За визначенням п. 6.4 Договору Споживач зобовязаний до 20 числа, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Згідно п. 6.7. Договору, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Адмірала Рахімова, 4, документи за розрахунковий період: рахунок-фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ).

Отриманий акт приймання-передачі теплової енергії Споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: при отриманні нарочним - дата вручення представнику Споживача; при направлені рекомендованим листом - дата зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту 3 дні, по області 5 днів, по Україні 7 днів) (п. 6.7.1.).

В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, Споживач зобовязаний надати Теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного Акту з додаванням відповідних документів та погодити з Теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений строк пять днів (п. 6.6.2. Договору). У разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у встановлений договором термін, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період (п. 6.7.2. Договору).

Пунктом 7.2.8. Договору сторонами узгоджено, що за порушення Споживачем строків оплату за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4 цього Договору, останній сплачує Теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

Договір набуває чинності з 01.09.2009 р. і діє до 01.09.2010 р. (п. 10.1 Договору).

Згідно з п. 10.4. Договору цей договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору.

Як вказує позивач і підтверджується наданими до матеріалів справи актами приймання-передачі теплової енергії, ним в період з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р. (включно) відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 50859,98 грн.

Як свідчать матеріали справи, всупереч умов договору відповідач підписані акти приймання передачі теплової енергії за спірний період на адресу Теплопостачальної організації не повернув, заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії не надав. Позивачем були зроблені помітки на актах згідно п. 6.7.2 Договору, отже, оформлені таким чином акти є погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відпущена за Договором у спірний період теплова енергія відповідачем не оплачена, що призвело до утворення у останнього заборгованості перед позивачем в сумі 50859,98 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне товариство Урсула 77245,79 грн. заборгованості за договором № 201480 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.09.2009 р., в т.ч.: 50859,98грн. основного боргу, 8137,80 грн. пені, 16657,34 грн. інфляційних втрат та 1590,67 грн. 3% річних, є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між сторонами договору, які породили взаємні обовязки: обовязком позивача стало постачання відповідачу теплової енергії у вигляді гарячої води, а обовязком відповідача оплата вартості теплової енергії в порядку та на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Судом встановлено, що свої зобовязання за Договором позивачем виконано у повному обсязі, а саме, відповідачу у період з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р., включно, надавались послуги з теплопостачання.

Згідно долучених до матеріалів справи копій актів приймання-передачі теплової енергії за період з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р., включно, позивачем відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 50859,98 грн., у звязку з чим останньому до сплати було виставлено відповідні рахунки.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалося вище, за умовами п. 6.4 Договору Споживач зобовязався до 20 числа, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобовязання щодо своєчасної оплати теплової енергії та отриманих послуг, всупереч умов Договору та вимог закону, в обумовлений Договором строк не виконав.

Підписані акти приймання-передачі теплової енергії за вказаний період на адресу Теплопостачальної організації відповідач не повернув, заперечень щодо причин їх не підписання не надав. Необґрунтована відмова від підпису актів не звільняє Споживача від сплати за надані послуги з постачання теплової енергії у вказані в Договорі строки.

В актах приймання-передачі теплової енергії зазначено, що в разі неповернення оформленого акту або ненадання письмових заперечень про підписання акту в установлені Договором терміни, акт вважається погодженим, тобто, відповідач фактичного погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з нарахованими позивачем сумами до сплати.

Отже, нарахування позивачем вартості теплової енергії за актами за період з жовтня 2014 р. по квітень 2015 р., включно, яку всупереч умовам Договору та вимог закону, відповідач не оплатив, слід визнати обґрунтованим, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 50859,98 грн.

Згідно із здійсненим позивачем розрахунком, станом на 02.11.2015 р. заборгованість відповідача за договором складала 50859,98 грн.

Однак, після порушення провадження у даній справі відповідач частково погасив заборгованість, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача вартість отриманої від позивача теплової енергії в сумі 4000,00 грн., що підтверджується наданими представником відповідача у судовому засіданні 12.01.2016 р. квитанцією від 08.02.2016 р.

За надаваною представником позивача у судовому засіданні довідкою, з урахуванням часткового погашення відповідачем суми боргу, на момент розгляду справи заборгованість останнього за договором складає 46859,98 грн.

Слід зазначити, що розмір заборгованості та суми нарахованих позивачем санкцій відповідачем не оспорюються, в наданій у судовому засіданні письмовій заяві представник відповідача вказує про згоду із сумою заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Доказів погашення суми боргу за отриманий товар відповідачем суду не надано.

Також, суд приймає до уваги, що згідно з підписаним сторонами актом звірки взаєморозрахунків станом на 08.02.2016 р. заборгованість відповідача за Договором перед позивачем становить 50859,98 грн.

Згідно з чинним законодавством України, акту звірки взаєморозрахунків не надано юридичної сили як доказу наявності обов'язку сплатити грошові кошти або ж відсутності такого обов'язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказаний акт є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості та фіксує стан розрахунків між сторонами.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково в сумі 46859,98 грн., а в частині стягнення 4000,00 грн. боргу провадження у справі слід припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення основного боргу, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 8137,80 грн. пені, 16657,34 грн. інфляційних втрат. 1590,67 грн. 3% річних

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Зокрема, частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань (далі Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вже зазначалося вище, сторонами в пункті 7.2.8. Договору узгоджено, що за порушення Споживачем строків оплату за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4 цього Договору, останній сплачує Теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, вимоги про стягнення з нього пені, інфляційних втрат та 3% річних заявлені позивачем обґрунтовано.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов до висновку, що вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню в межах заявлених в позові сум.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та часткове погашення відповідачем заборгованості, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: в сумі 46859,98 грн. основного боргу, 8137,80 грн. пені, 16657,34 грн. інфляційних втрат та 1590,67 грн. 3% річних. В частині стягнення 4000,00 грн. заборгованості провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій і часткову сплату заборгованості здійснено вже після порушення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну Міські теплові мережі в особі філії Концерну Міські теплові мережі в Орджонікідзевському районі (м. Запоріжжя) до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне товариство Урсула (м.Запоріжжя) задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне товариство Урсула (юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м.Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; ; поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) 46859 (сорок шість тисяч вісімсот пятдесят девять) грн. 98 коп. основного боргу за договором № 201480 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне товариство Урсула (юридична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 25, ) на користь Концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137; ; поточний рахунок №1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 313957) 8137 (вісім тисяч сто тридцять сім) грн. 80 коп. пені, 16657 (шістнадцять тисяч шістсот пятдесят сім) грн. 34 коп. інфляційних втрат, 1590 (одна тисяча пятсот девяносто) грн. 67 коп. 3% річних та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 4000,00 грн. заборгованості провадження у справі припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 12.02.2016 р.