РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/23477/15
Господарський суд міста Києва у складі колегії суддів Чебикіної С.О. (головуючий), Нечая О.В. та Ломаки В.С., розглянувши справу за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ"УКРБІЗНЕСБАНК" Білої І.В. в інтересах ПАТ"УКРАЇНСЬКИЙ БІЗНЕС БАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ЛІЗИНГ" про стягнення 234 899,52 грн., за участю представників позивача - Пріцака І.Є., довіреність №117 від 01.01.2016 року, відповідача - Антощука Е.І., довіреність №б/н від 06.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 234 899,52 грн. заборгованості за кредитним договором №197/Ю від 22.07.2013 року, з яких:

- 225 136,73 грн. сума заборгованості за основним боргом, у т.ч. прострочена заборгованість - 4 364,81 грн.;

- 8 161,47 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, у т.ч. прострочена заборгованість - 5 722,41 грн;

- 1 514,02 грн. сума заборгованості по сплаті пені, у т.ч. за простроченим основним боргом - 585,78 грн., за простроченими процентами - 928,24 грн.;

- 87,30 грн. сума заборгованості за штрафами.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.09.2015 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 21.10.2015 року.

04.11.2015 року в судовому засіданні відповідачем надано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду іншої пов'язаної з нею справи №905/2836/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинг» до Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» про визнання пунктів кредитного договору від 22.07.2013 року №197/Ю недійсними.

04.11.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 06.11.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.11.2015 року призначено колегіальний розгляд справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2015 року розгляд справи № 910/23477/15 доручено здійснювати колегії суддів Чебикіній С.О. (головуюча), Нечаю О.В. та Ломаці В.С.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.11.2015 року справу №910/23477/15 прийнято до провадження колегії суддів та призначено до розгляду на 16.12.2015 року.

16.12.2015 року в судовому засіданні було розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи викладене, вирішення спору у справі №905/2836/15, що розглядається в господарському суді Донецької області не є перешкодою для встановлення всіх істотних обставин у даній справі у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України. В той же час необґрунтоване зупинення провадження у справі порушує право сторін на розгляд справи упродовж розумного строку. За таких обставин, в задоволенні вищевказаного клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судом відмовлено за безпідставністю.

16.12.2015 року представник позивача надав в судовому засіданні додаткові письмові пояснення у справі.

16.12.2015 року в судовому засіданні оголошено перерву на 18.01.2016 року.

18.01.2016 року представник позивача надав через канцелярію суду додаткові письмові пояснення у справі.

18.01.2016 року представником відповідачав судовому засіданні надано відзив у справі, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 827,91 грн., процентів на підставі п. 4.6. договору в розмірі 148,87 грн., пені за простроченими процентами на 2,79 грн. та штрафу у розмірі 87,30 грн.

18.01.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву на 25.01.2016 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.07.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинг» (позичальник) та Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» (банк) уклали кредитний договір № 197/Ю (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого банк зобов'язався відкрити позичальнику непоновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 790 135,00 грн. строком до 21.11.2015 із сплатою:

- в період з 22.07.2013 року по 30.09.2014 року включно 21% річних.

- в період з 01.10.2014 року по 21.11.2015 року включно - 15% річних. (з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою №1 від 15.10.2014 року).

Згідно з п. 4.5 договору позичальник зобов'язаний погашати наданих банком кредит згідно з графіком погашення, який є невід'ємною частиною договору.

У разі невиконання зобов'язань щодо зменшення суми ліміту кредитування згідно з графіком погашення та/або не виконання зобов'язань щодо повного остаточного погашення кредиту до 21.11.2015 включно, позичальник сплачує банку проценти у розмірі:

- в період з 22.07.2013 року до 30.09.2014 року включно - 50% процентів річних на суму простроченої заборгованості до її погашення;

- починаючи з 01.10.2014 року - 15 % річних на суму простроченої заборгованості до моменту її погашення (п. 4.6 договору з урахуванням змін і доповнень внесених додатковою угодою №1 від 15.10.2014 року).

Згідно з п. 5.3 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання договору та/або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, неустойок та збитків, зокрема, у випадку недотримання умов цього договору. Про намір дострокового розірвання договору та/або дострокового погашення та повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом, комісій, неустойок і збитків, банк письмово повідомляє позичальника, позичальник повинен протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії, неустойку, передбачені договором.

Позивач відкрив відповідачу непоновлювальну кредитну лінію на суму 790 135,00 грн. (меморіальний ордер №260_4 від 22.07.2013).

Відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 17.07.2015 рік в загальній сумі складала 233 340,83 грн.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 3793 від 17.07.2015 про погашення протягом 30 днів простроченої заборгованості за договором.

Станом на день розгляду справи відповідач заборгованість не погасив.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами ст.10561 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

У відповідності до положень статті 1049 Цивільного кодексу України , позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Поясненнями позивача, частково відповідача, меморіальним ордером, який містяться в матеріалах справи, підтверджується факт надання банком позичальнику кредитних коштів в загальній сумі 790 135,00 грн.

В свою чергу, позичальник належним чином не виконав покладені на нього зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 27.08.2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 225 136,73 грн. сума заборгованості за основним боргом, у т.ч. прострочена заборгованість - 4 364,81 грн. та 8 161,47 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами, у т.ч. прострочена заборгованість - 5 722,41 грн.;

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі - 225 136,73 грн. сума заборгованості за основним боргом та 8 161,47 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до п. 5.4, 5.10, 7.1 договору, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за договором, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу та пені.

Позовні вимоги в частині стягнення 1 514,02 грн. пені та 87,30 грн. штрафу, на підставі ст. 230 ГК України є обґрунтованими, та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом було надано належну оцінку відзиву на позовну заяву, проте викладені в ньому доводи про невірне нарахування позивачем процентів, пені та штрафу не приймаються судом до уваги та повністю спростовуються обгрунтованими розрахунками позивача, які відповідають умовам договору та вимогам закону.

Щодо посилань відповідача про неможливість одночасного стягнення пені та штрафу, слід зазначити, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11.

Відповідно до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, звільнена від сплати судового збору.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та вимог зазначеного закону, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, у зв'язку із задоволенням позову стягується з відповідача в доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинг» (03680, м. Київ, Печерський район, вул. Предславинська, 13, офіс 211, код 38291386) на користь Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 125, код 19388768) 225 136 (двісті двадцять п'ять тисяч сто тридцять шість) грн. 73 коп. сума заборгованості за основним боргом, 8 161 (вісім тисяч сто шістдесят одна) грн. 47 коп. суму заборгованості за нарахованими процентами, 1 514 (одна тисяча п'ятсот чотирнадцять) грн. 02 коп. суму заборгованості по сплаті пені, 87 (вісімдесят сім) грн. 30 коп. суми заборгованості за штрафами.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинг» (03680, м. Київ, Печерський район, вул. Предславинська, 13, офіс 211, код 38291386) 3 523 (три тисячі сім) 50 коп. судового збору в доход Державного бюджету України.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 01.02.2016 року.

Судді С.О. Чебикіна (головуючий)

О.В. Нечай

В.С. Ломака