РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2016Справа №910/31397/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "К.Ф.ІМПЕКС"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

про визнання договору продовженим

Суддя Ярмак О.М. Представники сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Кравченко Т.В. представник за довіреністю № 168 від 25.12.2015.

Обставини справи:

Пред'явлені вимоги про визнання продовженим договору оренди комунального майна № 148-І(Ор)11, відповідно до якого об'єктом оренди є нерухоме майно (частина вестибюлю №1 (переходу) на станції метро «Оболонь» у м. Києві).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до п.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору оренди, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Позивачем зазначено, що у місячний строк після закінчення договору, на адресу позивача відповідачем не направлялося жодних повідомлень, які свідчили б про заперечення відповідача щодо продовження строку договору на тих самих умовах. У позовних вимогах наголошено, що про свій намір спочатку змінити умови договору, а потім і розірвати договірні відносини відповідач повідомив позивача майже через 1 (один) календарний рік.

Відповідач проти позову заперечує, свої заперечення виклав у відзиві на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до п. 9.3. договору після закінчення строку дії договору, його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради, а у п.9.5. вказано, що договір припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. У той же час, відповідачем зазначено, що листом від 14.08.2014 №11-03/612 орендодавець повідомив орендарю своє заперечення щодо продовження строку дії договору.

Відповідачем у відзиві зазначено, що протягом травня-вересня 2015 року позивач не сплачував орендну плату. Відповідно до п. 3.5. договору, останнім днем оплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві. Відповідач вказує, що відповідно до вищезазначеного пункту, орендодавець приймав оренду плату, але це жодним чином не вказувало на згоду орендодавця продовжувати договірні відносини.

В обґрунтуваннях своїх вимог відповідач вказує на те, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/ 27792/15 за позовом КП « Київський метрополітен» до ТОВ «К.Ф.Імпекс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Департамент комунальної власності міста Києва КМДА про стягнення 19 993, 47 грн., виселення та зобов'язання вчинити дії, однією з позовних вимог в якій було вказано виселення ТОВ «К.Ф.Імпекс» з орендованого майна, отриманого Товариством в оренду відповідно до договору від 10.08.2011 №148-У(Ор)11. Зазначену позовну вимогу було задоволено судом у тому числі й у зв'язку із своєчасним повідомленням орендаря про відсутність наміру щодо продовження терміну дії даного договору.

Позивач копію ухвали про призначення справи до розгляду оримав, свого представника в засідання суду не направив, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2011 між позивачем та відповідачем був укладений договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду №148-І(Ор)11 про передачу майна комунапльної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду (далі - договір), відповідно до якого КП "Київський метрополітен" на підставі рішення Київради від 29.04.10 р. № 590/4028 передає, а TOB „К.Ф.Імпекс" приймає в оренду нерухоме майно, а саме, частину вестибюлю (переходу) станції метро „Оболонь" (Вестибюль №1) (п.1.1. договору) для торгівлі непродовольчими товарами.

Сторонами у п.2.1. визначено, що об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 10.0 кв.м.

Згідно із п. 2.4. договору, об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Пунктом 9.1. договору сторони визначили строк дії договору, який вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 10.08.2011до 08.08.2014 року (2роки 364 дні).

Відповідно до п. 9.3. договору після закінчення строку дії договору, його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради, а у п.9.5. зазначано, що договір припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Свої вимоги позивач мотивовує тим, що у місячний строк після закінчення договору оренди, а саме з 09.08.2014 по 09.09.2014 на адресу позивача відповідачем не направлялося жодних повідомлень, які свідчили б про заперечення відповідача щодо продовження строку договору на тих самих умовах, томиу вважає, що договір є продовженим на тих самих умовах з 09.08.2014 до 07.08.2017.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той де самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вищевказана стаття кореспондується зі статтею 764 ЦК України, в якій зазначено, що у разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Таким чином, вказана норма передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача.

У відзиві на позовну заяву відподач пояснив, що позивач був повідомлений про припинення договору листом від 14.08.2014 № 11- 03/612. З відзивом відповідачем до матеріалів справи долучено копію листа за вих.№11-03/612 від 14.08.14р. та рекомендованого повідомлення № 036 від 15.08.14, у якому відповідач повідомив позивача, що договір щодо оренди частини переходу станції метро «Оболонь» закінчився 08.08.2014 та не може бути продовженим на наступний термін. Крім того, вказаний лист, крім відмови від пролонгації договору містить вимогу звільнити орендовані приміщення.

Судом встановлено, що листом від 14.08.2014 № 11- 03/612 відповідач (орендодавець за догвором) попередив позивача (орендаря ) про те, що термін дії договору№ 148-У(Ор)-11 не може бути продовженим на наступний термін та пропонував у термін до 06.09.2014 звільнити обєкт оренди та повернути його за актом приймання - передачі орендодавцю. Вказаний лист направлений був на адресупозивача рекомендованим листом та отриманий його представником 08.09.2014.

Факт отримання вкуазаного листа підтверджується рекомендованим повідомленням № 036 від 08.09.2014.

Згідно зі статтями 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок доказування та подання доказів, відповідно до ст.33 ГПК України, розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82- 85, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити повністю.

Суддя О.М. Ярмак

Повне рішення складено 10.02.2016р.