ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" лютого 2016 р. Справа № 918/1441/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дубномолоко"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмолпродукт"

про стягнення заборгованості в сумі 337 944,70 грн.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 01 грудня 2015 року);

Від відповідача: не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України (далі-ГПК України) роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Дубномолоко" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмолпродукт" про стягнення заборгованості в сумі 337 944 грн. 70 коп., з яких: 328 442,40 грн. боргу за поставлений товар, 9 502,30 грн. пені. Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу № 26-03/14 від 26 березня 2014 року в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Ухвалою суду від 28 грудня 2015 року судом порушено провадження у справі № 918/1441/15, розгляд справи призначено до слухання в судовому засіданні на 21 січня 2016 року.

Ухвалою суду від 21 січня 2016 року розгляд справи відкладено на 04 лютого 2016 року.

01 лютого 2016 року відповідачем у справі подано до суду заяву про припинення провадження у справі в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). Подану заяву відповідач обгрунтував укладенням між позивачем та відповідачем 28 січня 2016 року угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог.

04 лютого 2016 року позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до змісту якої позивач зазначає, що на момент подання позовної заяви за відповідачем рахувалась заборгованість в сумі 328 442,40 грн. основного боргу, проте станом на даний час сума заборгованості відповідачем погашена у зв'язку з укладенням 28 січня 2016 року між позивачем та відповідачем угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог. Разом з тим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 9 502,30 грн. пені, а судові витрати в сумі 5 069,18 грн. покласти на ТОВ "Укрмолпродукт".

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про місце дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

26 березня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дубномолоко" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрмолпродукт" (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 26-03/14 (надалі договір), відповідно до предмету якого продавець зобов'язується постачати та передавати у власність покупця "молоко коров'яче питне", надалі іменоване товар, а покупець зобов'язується приймати товар та оплачувати його на умовах даного договору.

Відповідно до пункту 8.1. договору, даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє до дати виконання останнього зобов'язання, що виникло з цього договору. У випадку якщо жодна сторона за місяць до закінчення терміну дії договору не заявить про намір його розірвати, договір вважається пролонгованим на той самий строк та на тих самих умовах.

Ціни на товар, який постачається покупцю, визначається сторонами у протоколах до даного договору (пункт 1.2. договору).

Згідно з протоколом № 3 до договору № 26-03/14 від 26 березня 2014 року сторони погодили вартість товару.

Як підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних позивач в серпні-вересні 2015 року поставив відповідачу товар на загальну суму 410 471,60 грн.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що покупець проводить розрахунки з продавцем шляхом перерахування фінансових коштів на розрахунковий рахунок на протязі 10 банківських днів.

Разом з тим, з наявної в матеріалах справи угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25 листопада 2015 року слідує, що ТОВ "Укрмолпродукт" (сторона - 1) та ПАТ "Дубномолоко" (сторона - 2) у зв'язку з наявністю у сторін між собою заборгованостей, дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно з пунктом 7 угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог сторони погодили, що після зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованість сторони - 1 за договором поставки № 2603/14 від 26 березня 2014 року складає 512 542,30 грн.

В подальшому, 09 грудня 2015 року ТОВ "Укрмолпродукт" (сторона - 1) та ПАТ "Дубномолоко" (сторона - 2) у зв'язку з наявністю у сторін між собою заборгованостей, дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України. Згідно пункту 7 угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог сторони погодили, що після зарахування зустрічних однорідних вимог заборгованість сторони - 1 за договором поставки № 2603/14 від 26 березня 2014 року складає 441 903,90 грн.

Слід зазначати, що 20 листопада 2015 року позивач навправляв на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості що виникла на підставі договору купівлі-продажу від 26 березня 2014 року № 26-03/14.

Проте відповідач заборгованість в сумі 328 442,40 грн. не сплатив, що стало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

У відповідності до статті 11 ЦК України та статті 174 Господарського кодексу України (далі ГК України), договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із вимогами статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 601 ЦК України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що станом на час звернення позивача з позовом (22 грудня 2015 року) за відповідачем рахувалась заборгованість в сумі 328 442,40 грн.

04 лютого 2016 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог відповідно до змісту якої позивач зазначає, що на момент подання позовної заяви за відповідачем рахувалась заборгованість в сумі 328 442,40 грн. основного боргу, проте станом на даний час сума заборгованості відповідачем погашена у зв'язку з укладенням 28 січня 2016 року між позивачем та відповідачем угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог. Разом з тим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 9 502,30 грн. пені, а судові витрати в сумі 5 069,18 грн. покласти на ТОВ "Укрмолпродукт".

З наданої сторонами угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 січня 2016 року слідує, що ТОВ "Укрмолпродукт" (сторона - 1) та ПАТ "Дубномолоко" (сторона - 2) у зв'язку з наявністю у сторін між собою заборгованостей, дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 ЦК України.

Відповідно до пункту 5 вказаної угоди сторони домовились припинити шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог грошове зобов'язання сторони 2 за договором поставки № 6 від 02 січня 2015 року і додатку до нього та грошове зобов'язання сторони - 1 за договором поставки №2603/14 від 26 березня 2014 року в розмірі 328 459,40 грн.

Відповідно до пункту 11 угоди від 28 січня 2016 року, вона набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Відтак, суд приходить до висновку, що станом на час прийняття рішення спірна заборгованість в сумі 328 442,40 грн. відповідачем погашена.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі за відсутності предмету спору.

Як роз'яснено в пункті 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині вимог про стягнення 328 442,40 грн. заборгованості слід припинити в порядку пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України.

Щодо поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до змісту заяви про зменшення позовних вимог, позивач зазначає про зменшення позовних вимог з 337 944,70 грн. до 9 502,30 грн., а саме, заявляє про зменшення своїх вимог на всю суму основного боргу - 328 442,40 грн., залишаючи серед своїх вимог лише суму нарахованої пені - 9 502,30 грн.

У пункті 3.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що ГПК України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній має оцінити її, виходячи зі змісту такої заяви, а також - змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи.

Відповідно до норм статті 22 ГПК України та роз'яснень пленуму Вищого господарського суду України, викладених у пункті 3.10 постанови від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З матеріалів справи, зокрема з позовної заяви та заяви позивача про зменшення позовних вимог - встановлено, що позивач не зменшив кількісні показники за вимогою про стягнення основного боргу - 328 442,40 грн., а відмовляється від такої вимоги повністю.

Водночас, оскільки судом встановлено відсутність предмета спору на час прийняття рішення в частині стягнення основного боргу в сумі 328 442,40 грн., що є повним розміром позовних вимог по стягненню основного боргу заявлених позивачем, та має процесуальним наслідком припинення провадження в цій частині вимог на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України, заява про зменшення позовних вимог на суму основного боргу - 328 442,40 грн. судом відхиляється.

Крім того, позивачем за неналежне виконання умов договору в частині проведення розрахунків, на підставі пункту 6.2. договору нараховано за період з 28 листопада 2015 року по 22 грудня 2015 року 9 502,30 грн. пені

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частинами 2, 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання., штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з положеннями статті 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 6.2. договору разі порушення умов, викладених в пункті 5.2. покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого зобов'язання за кожен день прострочки.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 9 502,30 грн. пені є законними та обґрунтованими.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 9 502,30 грн. суми пені є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 5 069,19 грн., тоді як повинен був сплатити 5 069,17 грн., відтак враховуючи положення статті 7 Закону України "Про судовий збір" надміру сплачений позивачем судовий збір в сумі 0,02 грн. може бути повернутий з Державного бюджету України в порядку встановлено ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Разом з тим, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 328 442,40 грн. основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору, судовий збір в сумі 4 926,64 грн. може бути повернутий позивачу за його клопотанням в порядку встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Решта судового збору, що складає 142,53 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 328 442,40 грн. основної заборгованості - припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмолпродукт" (35601, Рівненська область, Дубенський район, с. Злинці, вул. Першотравнева 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дубномолоко" (35600, Рівненська область, м.Дубно, вул. Грушевського 117 А, ) - 9 502 (дев'ять тисяч п'ятсот дві) грн. 30 коп. пені та 142 (сто сорок дві) грн. 53 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

повне рішення складено 09 лютого 2016 року

Суддя Качур А.М.