РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2016Справа №910/30502/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопереробне підприємство «Агроторговий дім»

До товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРКАДЖИО»

Про стягнення 200178,90 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Якименко О.В. (за дов.)

від відповідача Ткаченко М.В. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопереробне підприємство «Агроторговий дім» до товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРКАДЖИО» про стягнення за договором купівлі-продажу № 29 від 09.03.2015 200178,90 грн., з яких: 165000,00 грн. боргу, 35178,90 грн. пені. Крім того позивач просить покласти на відповідача витрати на послуги адвоката.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за поставлений позивачем товар.

Суд своєю ухвалою від 03.12.2015 порушив провадження у справі №910/30502/15.

Під час розгляду справи позивач подав договір № 74/15 про надання юридичних послуг від 04.11.2015, платіжне доручення № 3677 від 16.12.2015 на суму 10008,95 грн. з призначенням платежу: оплата послуг адвоката, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідач у поданому суду відзиві позовні вимоги відхилив у повному обсязі з огляду на таке.

У відповідача відбулася зміна керівництва. Колишній директор ОСОБА_3 не передав відповідну бухгалтерську документацію щодо господарських відносин між позивачем та відповідачем.

Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 09.03.2015 по 23.07.2015 між позивачем та відповідачем за договором купівлі-продажу від імені відповідача підписаний ОСОБА_3, який станом на 23.07.2015 звільнений з посади директора, та, відповідно, не мав права підписувати документи від імені відповідача, а оскільки акт взаємних розрахунків за період з 09.03.2015 по 07.07.2015, який також підписаний ОСОБА_3, є абсолютно аналогічним акту за період з 09.03.2015 по 23.07.2015, він є сумнівним.

Надані позивачем видаткові накладні не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Так, графи «Отримав» та «Відпустив» містять лише підписи, без зазначення посад, а деякі навіть без зазначенні прізвища, що не дає можливості ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції; у жодній з видаткових накладних не вказано реквізити довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Також відповідач заперечив проти визначеного позивачем розміру пені та покладення на відповідача витрат на послуги адвоката.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

09.03.2015 товариство з обмеженою відповідальністю «М'ясопереробне підприємство «Агроторговий дім» (постачальник) та товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРКАДЖИО» (покупець) уклали договір купівлі-продажу № 29 (далі - Договір), за п.1.1 якого постачальник зобов'язується передати покупцеві продукцію, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати продукцію за ціною та в асортименті, погоджених сторонами та замовлену в обсягах і на умовах, передбачених цим Договором (далі - товар), замовлення здійснюється покупцем за його необхідністю та покупець не може бути змушений здійснювати примусове замовлення товару. Замовлення є правом, а не обов'язком покупця.

Постачальник зобов'язується надавати разом з товарами всю товаросупроводжувальну документацію, оформлену належним чином, відповідно до чинного законодавства України та умов даного Договору (п. 2.4 Договору).

За п. 2.5 Договору приймання товару здійснюється в присутності представників покупця і постачальника (водія та/або експедитора). Представник постачальника повинен мати повноваження на підписання всіх необхідних документів, пов'язаних з передаванням товару від постачальника покупцю. Підписання накладних.

Оплата товару з відстрочкою платежу 7 днів з дати виникнення боргового зобов'язання покупця (п. 4.3 Договору).

Позивач поставив відповідачеві товар на загальну суму 541256,00 грн., на підтвердження чого позивач надав видаткові накладні, на яких міститься підписи представників відповідача, які скріплені печаткою товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРКАДЖИО».

В силу абзацу 2 частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України (в редакції станом на момент постачання) печатка є зовнішнім реквізитом відповідача, який засвідчує легітимність підпису перед третіми особами. При цьому відповідач не посилається на незаконне використання його печатки чи наявність службового розслідування за фактом незаконного використання печатки. Не надано відповідачем й доказів звернення до правоохоронних органів стосовно цих же обставин.

Отже, видаткові накладні є допустимим та достатнім доказом, в розумінні ст. 34 ГПК України, підтвердження одержання відповідачем товару на суму 541256,60 грн..

07.07.2015 сторони склали акти звіряння взаємних розрахунків за період з 09.03.2015 по 07.07.2015, згідно з якими позивач поставив товару на суму 541256,60 грн., а відповідач сплатив 376256,60 грн., заборгованість відповідача становить 165000,00 грн..

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» акт звірки взаєморозрахунків є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму заборгованості, та фіксує стан розрахунків між сторонами.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 №01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» діями, вчиненими боржником на підтвердження визнання ним суми боргу, можуть бути будь-які дії, які свідчать, що боржник визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу; прохання про відстрочку виконання.

Суд встановив, що відповідач виконував Договір, прийнявши товар та сплативши його частину.

Під час розгляду справи відповідач не навів жодних доказів недостовірності доводів позивача про постачання товару та, відповідно, отримання його відповідачем, а також щодо здійснених оплат.

Станом на час розгляду справи 165000,00 грн. боргу відповідач не погасив.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 165000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 35178,90 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою притриманням, завдатком. У свою чергу, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Законом передбачена обов'язкова письмова форма правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань (ч. 1 ст. 547 ЦК України), наслідком недодержання якої є нікчемність правочину (ч. 2 ст. 547 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Оскільки сторонами не додержані вимоги закону щодо письмової форми пені, підстави для її стягнення відсутні.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 165000,00 грн. боргу. У стягненні 35178,90 грн. пені судом відмовлено.

Згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивач надав належні докази понесення 10008,95 грн. витрат за послуги адвоката (договір № 74/15 про надання юридичних послуг від 04.11.2015, платіжне доручення, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРКАДЖИО» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 13/2 (літера «Б», код 39410296) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясопереробне підприємство «Агроторговий дім» (09500, Київська область, Таращанський район, місто Тараща, вул. Білоцерківська, 71, код 30739904) 165000,00 грн. боргу, 2475,00 грн. судового збору, 8250 грн. витрат на послуги адвоката.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення підписано 12.02.2016.

Суддя С. А. Ковтун