РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/31046/15
За позовом Приватного підприємства "СЕБ-ФАРМАЦІЯ"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 19 190,73 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Шурбін А.О. (довіреність № 337 від 14.12.2015)

від відповідача: Онищук Т.В. (довіреність № 91/2015/10/09-2 від 09.10.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "СЕБ-ФАРМАЦІЯ" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (відповідач) про стягнення 19 190, 73 грн., з яких 14130,67 грн. - надмірно сплачені кошти за надання централізованого опалення, 261,66 грн. - 3% річних, 4 798,40 грн. - пеня за неповернення надмірно сплачених коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у рахунках на оплату централізованого опалення надмірно завищив вартість фактично наданого опалення, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача надмірно сплачені кошти.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/31046/15, розгляд справи призначено на 24.12.2015.

24.12.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання 24.12.2015 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.

Судом в судовому засіданні 24.12.2015 оголошено перерву до 21.01.2016 на підставі ст. 77 господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2016 розгляд справи відкладено на 04.02.2016.

03.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, у яких останній зазначає, що відносини між позивачем та відповідачем регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630. Відповідач зазначає, що так як тариф на послуги з централізованого опалення не встановлений НКРЕКП, то застосовувався тариф на теплову енергію, який був зазначений у Додатку № 2 до Договору, з яким позивач погодився, підписавши Договір.

В судовому засіданні 04.02.2016 представник відповідача надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та додатково зазначив, що за умови чинності встановлених та затверджених відповідними органами державного управління тарифів на теплову енергію, що постачає ПАТ «Київенерго», останній не має права ставити під сумнів їх відповідність законодавству України, а зобов'язаний у відносинах із споживачами використовувати виключно такі встановлені державою тарифи для здійснення ліцензованої діяльності. Також відповідач зазначив, що посилання позивача на приписи статтей 1212,1214 ЦК України є необґрунтованим, оскільки між позивачем та відповідачем укладений Договір № 801 про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

Представник позивача у судовому засіданні 04.02.2016 підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 04.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (далі - виконавець) та Приватним підприємством "СЕБ-ФАРМАЦІЯ" (далі - споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання № 801 (далі - Договір).

Положенням п. 1 договору встановлено, що виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов'язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

Відповідно до п. 5 Договору, тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг. До встановлення і в разі відсутності тарифів на послугу з централізованого опалення застосовуються тарифи, встановлені в Додатку 2, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 6 Договору, на момент укладення Договору тарифи на послуги за централізоване опалення становлять: при відсутності засобів обліку теплової енергії - 39,95 грн/м.кв (без ПДВ) опалювальної площі.

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим ( п. 13 Договору).

Відповідно до п. 32 Договору, він укладається до 15.04.2015 року і набирає чинності з 01.07.2014 р.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною зі Сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Тарифи, на послугу з централізованого опалення, що застосовуються до встановлення та в разі відсутності тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг погоджені сторонами шляхом підписання Додатку № 2 до Договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, у приміщенні позивача відсутні засоби обліку.

Відповідно до п. 2 Додатку № 2 до Договору, для будинків, на вузлах приєднання систем централізованого опалення яких не встановлено лічильники теплової енергії: розраховується тариф на 1 квадратний метр на підставі питомих витрат теплової енергії на опалення одного квадратного метра площі згідно з Постановою НКРКП № 757 від 18.06.2014 року: 0,152 Гкал/м.кв за рік. З урахуванням опалювального періоду 6 місяців, розрахунок тарифу на 1 квадратний метр опалювальної площі застосовується: для потреб інших споживачів крім населення (0,152*1576,91)/6 = 39,95 грн/кв.м без ПДВ.

На виконання умов Договору від 30.03.2015 № 801 відповідачем надавались послуги з централізованого опалення позивачу та виставлялись наступні рахунки на оплату: № 4816 від 31.01.2015 на суму 5 523,84 грн., № 19666 від 28.02.2015 на суму 5 523,84 грн., № 25955 від 31.03.2015 на суму 7 881,34 грн., № 41100 від 30.04.2015 на суму 2 983,58 грн.

Крім того, між сторонами підписані Акти надання послуг без зауважень та заперечень.

В свою чергу позивач, на виконання взятих на себе зобов'язань за Договором № 801 оплачував виставлені рахунки, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: № 23158 від 26.02.2015 на суму 5523,84 грн., № 23395 від 02.04.2015 на суму 5 523,84 грн., № 23538 від 24.04.2015 на суму 7881,34 грн., № 23732 від 25.05.2015 на суму 2983,58 грн.

Таким чином, позивач повністю оплатив надані відповідачем послуги за період з січня по квітень 2015 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що Комунальне підприємство «Введенське Подільського району міста Києва» є балансоутримувачем будинку, в якому позивач орендує приміщення (м. Київ, вул. Верхній Вал, буд 48/28). Згідно даних по будинках (спорудах), опалення і гаряче водопостачання яких здійснюється від теплових мереж КП «Введенське», станом на 01.11.2014 р. відсоткова частка позивача від загальної площі будинку становить 4,9%. Теплові навантаження об'єктів теплопостачання КП «Введенське» станом на 01.11.2014 р. складають 0,041 Гкал/год для всіх орендарів будинку. Таким чином, на думку позивача, тариф для опалення позивача складає 0,048216 Гкал/добу. З Урахуванням викладеного, позивач вважає, вартість фактично наданих послуг з централізованого опалення становить: за січень 2015 року - 1 982,65 грн.; за лютий 2015 року - 1 790,78 грн.; за березень 2015 року - 2828,40 грн.; за квітень 2015 року - 1 180,10 грн. Тобто, загальна вартість наданих відповідачем послуг з централізованого опалення становить 7 781,93 грн., а не 21 912,60 грн., як виставлено відповідачем.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, з урахуванням положень ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 14 130,67 грн. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен також сплатити 3% річних та пеню за прострочення повернення переплачених коштів.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відносини між позивачем а відповідачем регулюються укладеним між ними Договором № 801 від 30.03.2015, а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630.

Зазначені Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Пунктом 21 Правил встановлено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Як зазначалось вище, у Додатку № 2 до Договору сторони погодили, що для будинків, на вузлах приєднання систем централізованого опалення яких не встановлено лічильники теплової енергії: розраховується тариф на 1 квадратний метр на підставі питомих витрат теплової енергії на опалення одного квадратного метра площі згідно з Постановою НКРКП № 757 від 18.06.2014 року: 0,152 Гкал/м.кв за рік. З урахуванням опалювального періоду 6 місяців, розрахунок тарифу на 1 квадратний метр опалювальної площі застосовується: для потреб інших споживачів крім населення (0,152*1576,91)/6 = 39,95 грн/кв.м без ПДВ.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Підписавши Договір № 801 та додатки до нього, позивач погодився з усіма його умовами, зокрема і з тарифами на послуги з централізованого опалення.

Більше того, розрахунок послуг з централізованого опалення, наданий позивачем є невірним та необґрунтованим, визначення вартості послуги з централізованого опалення з урахуванням використаних Гкал на добу, є помилковим, оскільки у приміщенні позивача не встановлені засоби обліку теплової енергії.

Крім того, посилання позивача на показники теплових навантажень КП «Введенське» є помилковим, оскільки виконавцем послуг з централізованого опалення є ПАТ «Київенерго», а не КП «Веденське», договір № 801 укладено між позивачем та відповідачем, КП «Введенське» не є стороною Договору № 801, а тому немає ніякого відношення до правовідносин, що склались між сторонами на підставі Договору № 801.

При цьому, суд також звертає увагу, що при виставленні рахунків на оплату позивачу, відповідачем не перевищувався тариф, погоджений сторонами у п. 2 Додатку № 2 до Договору.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено завищення відповідачем вартості фактично наданих послуг з централізованого опалення.

Також суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивач, звертаючись до з вимогою про стягнення 14 130,67 грн. надмірно сплачених коштів за послуги з централізованого опалення, посилається на приписи ст. 1212 Цивільного кодексу України, як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змісту положень ст. 1212 ЦК України випливає, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжує такі юридичні факти: особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали.

Оскільки між сторонами у справі було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб'єктам господарювання № 801, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім як оплату наданих за договорами послуг з централізованого опалення, а отже кошти, отримані як оплата за надані послуги за договором і набуті за наявності правових підстав для цього не можуть бути витребувані згідно зі ст. 1212 ЦК України як безпідставне збереження.

Верховним Судом України неодноразово викладалася позиція, згідно з якою договірний характер правовідносин у справі виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України. Відповідний правовий висновок Верховного Суду України наведений, зокрема, в постановах від 22.01.2013 № 5006/18/13/2012, від 02.09.2014 № 910/1620/13, від 14.10.2014 № 922/1136/13, від 25.02.2015 № 910/1913/14.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене вище, факт належного виконання відповідачем зобов'язань за спірним договором, підписання актів наданих послуг без зауважень, факт наявності договірних відносин між сторонами, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 14 130,67 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Оскільки вимоги позивача про стягнення 3% річних та пені є похідними від вимоги про стягнення 14 130,68 грн. безпідставно набутих, надмірно сплачених грошових коштів, то у задоволенні вимог про стягнення 261,66 грн. 3% річних та 4 798,40 грн. пені суд також відмовляє.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 05.02.2016 р.

Суддя С.О. Турчин