РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016Справа №910/31812/15
за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва"

до приватного акціонерного товариства "Іва"

про стягнення 326 265, 54 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

від позивача: Пазюк В.М. (дов. від 19.01.2016)

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 326 265,54 грн., що виникла у зв'язку з неналежним виконанням договору оренди нерухомого майна № 1205/606 від 29.04.2010 року та договору платного користування № 1206/606-к від 29.04.2010 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.12.2016 порушено провадження у справі №910/31812/15 та призначено до розгляду на 14.01.2016.

Представник відповідача в судове засідання 14.01.2016 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У засідання суду 14.01.2016 прибув представник позивача, дав пояснення по справі та документи по справі.

Розгляд справи було відкладено на 02.02.2016.

У засідання суду 02.02.2016 прибув представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 02.02.20165 не з'явився, витребувані судом докази не подав, причин неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Ухвала суду про відкладення розгляду справи від 14.01.2016 отримана відповідачем 18.01.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 720.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2010 року відповідно до розпорядження Печерської районної у місті Києві ради від 29.04.2010 року № 115-р між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної в м. Києві ради» та Акціонерним товариством закритого типу «Іва» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Іва») було укладено договір оренди нерухомого майна № 1205/606 (надалі - договір 1), за умовами якого надано у користування відповідачу приміщення загальною площею 382,8 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Предславинська,12 для розміщення майстерні по ремонту побутової техніки терміном дії до 28.04.2013 року.

Також між сторонами було укладено договір № 1206/606-к (надалі - договір 2) платного користування, яким надано місця спільного користування за вищевказаною адресою загальною площею 9.9 кв. м, терміном дії до 28.04.2013 року.

29.04.2010 року між сторонами було підписано акт прийому-передачі вказаних приміщень відповідачеві.

Додатковою угодою № 1 від 01.03.2012 року про внесення змін до договору 1 сторони визначили Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної в м. Києві ради» отримувачем коштів за користування приміщенням.

В подальшому, відповідно до рішення Київської міської ради від 27.10.2011 року № 405/6621 «Про питання діяльності комунальних підприємств, установ та організацій, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передаються до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації». Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної в м. Києві ради» змінило назву на комунальне підприємство Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва», яке згідно рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» перейменовано на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва", і є його правонаступником.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що після закінчення терміну дії договорів 28.04.2014 року новий договір оренди відповідачем приміщення в будинку 12 на вулиці Представинській у м.Києві не укладався, за актом приймання-передачі приміщення передано орендодавцю не було, що є підставою для нарахування плати за користування приміщеннями по договорах, яка за період з 01.03.2015 року по 30.11.2015 року становить 326 265, 54 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив що спір між сторонами виник з орендних правовідносин, які регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та відповідними статтями Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Внаслідок укладення договору оренди нерухомого майна та договору платного користування, між сторонами, згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов ч.1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договорів 1 та 2, за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 29.04.2010 року відповідач отримав у користування приміщення, загальною площею 382,8 кв.м. та 9.9 кв.м. у будинку № 12 по вул.Предславинська у місті Києві

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 9.1. договору 1 цей договір набуває чинності з дати підписання його сторонами і дії до 28.04.2013 року.

Згідно з п. 6.1. договору 2 термін дії договору з 29.04.2010 року по 28.04.2013 року.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що однією із істотних умов договору оренди та основним обов'язком орендаря є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції.

За умовами п. 3.4.10 договору 1, орендар зобов'язаний сплачувати орендну плату та інші платежі по цьому договору і додатках до нього. У тому числі комунальні платежі та здійснювати платежі в рахунок компенсації витрат по утриманню будинку та прибудинкової території експлуатуючим організаціям, що сплачуються за окремими договорами. Комунальні платежі сплачуються експлуатуючим організаціям у випадах, визначених в п. 4.11. цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору 1 визначено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку і порядку використання орендної плати за користування майном територіальної громади Печерського району м. Києва, що затверджена рішенням Печерської районної у місті Києві ради від 12.06.2003 року № 105, зі змінами та доповненнями до неї, внесеними рішенням районної ради від 19.10.2006 року № 14.

Відповідно до п. 4.2. договору 1, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції, опублікований в поточному році.

Пунктом 4.5 договору 1 передбачено, що платежі за поточний місяць, що передбачені п. 4.1. цього договору, вносяться орендарем на рахунок орендодавця до 20 числа поточного місяця.

При цьому, відповідно до п. 4.13. договору 1 орендар сплачує орендну плату та інші платежі, що визначені цим договором, до дня фактичної передачі орендодавцю об'єкту оренди по акту приймання-передачі.

Аналогічне положення викладене у пп. 3.4 та 3.8 договору 2, якими погоджено, що плата за користування об'єктом на поточний місяць, що визначена в ч. 3.1. договору вноситься користувачем на рахунок КП «Дирекція» до 20 числа поточного місяця (п.3.4), користувач вносить плату, що визначена цим договором, до дня фактичної передачі об'єкту користування по акту прийому-передачі (п.3.8).

Судом встановлено, що термін дії договору № 1206/606 та № 1206/606-к закінчився 28.04.2013 року.

Відповідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України визначено, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Докази підписання сторонами акта приймання-передачі приміщень, що свідчили б про повернення відповідачем з користування орендованого майна по договорах у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позивач виконав належним чином взяті на себе зобов'язання щодо передачі приміщень оренди однак відповідач свої зобов'язання щодо оплати орендних платежів за фактичне користування орендованими приміщеннями не здійснює.

Позивачем за період з 01.03.2015 по 30.11.2015 фактичного користування приміщеннями нараховано плату по договорах на загальну суму 326 265, 54 грн., а саме: 318 040, 28 грн. по договору 1 та 8 225,26 грн. по договору 2, яка станом на час розгляду справи не погашена.

Оскільки факт наявності боргу на вказані суми належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростовано, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 326 265,54 грн. заборгованості визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Іва" (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 12, ) на користь комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва" (01021, м. Київ, провулок І.Мар'яненка, 12, ) заборгованість у розмірі 326 265 (триста двадцять шість тисяч двісті шістдесят п'ять) грн. 54 коп. та судовий збір в розмірі 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення 05.02.2016