ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа № 911/5339/15

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОП ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укртрансінформ

про стягнення 47083,93грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_3 (довіреність №1 від 11.12.2015);

від відповідача не зявився;

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОП ОСОБА_2 (далі ТОВ ТОП ОСОБА_2) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укртрансінформ (далі ТОВ Укртрансінформ) про стягнення 47083,93грн у т.ч.:

- 26476,00грн основна заборгованість;

- 6286,51грн пеня за період з 11.11.2014 по 11.05.2015; 05.11.2014 по 05.05.2015;

- 957,20грн проценти за період з 11.11.2014 по 10.12.2015; 05.11.2014 по 10.12.2015

- 13364,22грн збитки від інфляції з 05.02.2015 по 10.12.2015; 05.11.2014 по 12.07.2015.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором на транспортне обслуговування № 151/08/14 від 12.08.2014, в частині оплати за надані послуги у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ Укртрансінформ документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.08.2014 між ТОВ ТОП ОСОБА_2 (далі перевізник) та ТОВ Укртрансінформ (далі експедитор) укладено договір №151/08/14 на транспортне обслуговування (далі договір, а.с.36-37).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, перевізник здійснює перевезення вантажів, наданих експедитором, а експедитор бере на себе зобовязання оплачувати послуги перевізнику в порядку та на умовах, визначених вказаним договором. Конкретні умови перевезень вантажів, наданих експедитором зазначаються в заявках на перевезення. Кількість та різновид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоотримувачі, графік подачі транспорту, строки виконання, вартість послуг перевізника - зазначаються в заявках на перевезення, які є невідємною частиною вказаного договору і надаються експедитором перевізнику перед кожним перевезенням або групою перевезень.

У відповідності до п. 2.1.5 договору, експедитор зобовязаний оплатити перевізникові вартість послуг, яка зазначена в заявці на перевезення вантажів.

Відповідно до п. 3.1 договору, вартість послуг перевізника за даним договором встановлюється в українських гривнях; вартість послуг перевізника, що відповідають конкретному перевезенню (групі перевезень) вказуються в заявках (п. 3.2 договору).

Згідно п. 4.1 оплата вартості послуг перевізника, що надаються ним за даним договором здійснюється шляхом банківського переказу на рахунок перевізника, якщо інше не обумовлено в заявці.

Оплата здійснюється на підставі оригіналів наступних документів - рахунку перевізника, виставленого згідно умов договору, акту виконаних робіт та оригіналу CMR (п. 4.2 договору).

Згідно п. 4.3 договору, оплата здійснюється через 5-20 днів після отримання оригіналів документів, вказаних в п. 4.2 договору. Банківські витрати по переведенню коштів перевізнику відносяться на рахунок експедитора, якщо інше не передбачено в заявці.

Відповідно до п. 9.1 договору, вказаний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2014.

Згідно п. 9.3 договору, вказаний договір вважається продовженим на наступний рік на тих же умовах, якщо жодна зі сторін не заявила в письмовому порядку про його розірвання за місяць до моменту закінчення його строку дії.

Як встановлено судом, відповідно до заявки №510121/14 від 09.09.2014 (а.с.38) відповідачем замовлено у позивача послуги перевезення у міжнародному сполученні, а саме перевезення вантажу з м. Чорнобиль (України) до Hengelo (Нідерланди).

Згідно вказаної заявки вартість послуг становить 1400 євро (платити в гривнях по курсу) і повинні була сплачуватись на протязі 14 днів отримання оригіналів документів.

Позивачем виставлено рахунок №СФ-0000240 від 16.09.2014 на суму 23 476,00грн (а.с.41), а саме 1400 євро за кусом НБУ станом на 16.09.2014. Між сторонами у справі складено акт (а.с.40), що позивачем згідно рахунку №СФ-0000240 від 16.09.2014 надано послуги на суму 23 476,00грн. Відповідно до накладної (а.с.42) надано послуги з перевезення вантажу з м. Чорнобиль (України) до Hengelo (Нідерланди).

За надані послуги відповідачем сплачено 10000,00грн 05.02.2015, що підтверджується банківською випискою (а.с.43).

При цьому, як вбачається з повідомлення про вручення (а.с.39, 66) оригінали документів отримані відповідачем 21.10.2014.

Крім того, відповідно до заявки №500687/14 від 26.09.2014 (а.с.44) відповідачем замовлено у позивача послуги перевезення у міжнародному сполученні, а саме перевезення вантажу з м. Пружков (Польша) до м. Чорнобиль (Україна).

Згідно вказаної заявки вартість послуг становить 14 000,00грн і повинні була сплачуватись на протязі 14 днів отримання оригіналів документів.

Позивачем виставлено рахунок №СФ-0000260 від 07.10.2014 на суму 14 000,00грн (а.с.47). Між сторонами у справі складено акт (а.с.46), що позивачем згідно рахунку №СФ-0000260 від 07.10.2014 надано послуги на суму 14 000,00грн. Відповідно до накладної (а.с.48) надано послуги з перевезення вантажу з м. Пружков (Польша) до м. Чорнобиль (Україна).

За надані послуги відповідачем сплачено 1000,00грн 13.05.2015, що підтверджується банківською випискою (а.с.49, 76).

При цьому, як вбачається з повідомлення про вручення (а.с.45,72) оригінали документів отримані відповідачем 15.10.2014.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обовязку щодо оплати наданих позивачем послуг, а також застосування до відповідача відповідальності встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення, зокрема, вантажу, здійснюється за договором перевезення.

Згідно ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

За перевезення, зокрема, вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 917 ЦК України, перевізник зобов'язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не оплачені надані позивачем послуги з перевезення, він є таким, що прострочив виконання зобовязань.

Так, згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 26 476,00грн, що скаладається з 13 476,00грн за надані послуги згідно заявки №510212/14 та 13 000,00грн за надані послуги згідно заявки №500687/14.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 6286,51грн пені за загальний період з 05.11.2014 по 11.05.2015.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п.4.4 договору, у випадку просточення оплати рахунків перевізника, експедитор виплачує перевізнику пеню в розмірі 0,1% від суми заборговансоті за кожен день прострчоення платежу.

За зобовязанням з оплати послуг на суму 14 000,00грн (яка частково сплачена відповідачем 13.07.2015 на суму 1000,00грн), пеня розрахована позивачем за період з 05.11.2014 (14 робочий день з дня отримання оригіналів документів) по 05.05.2015 (шість місяців від дня коли зобовязання мало бути виконаним) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

За зобовязанням з оплати послуг на суму 23 476,00грн (яка частково сплачена 05.02.2015 на суму 10 000,00грн) за період з 11.11.2014 по 04.02.2015 на борг в розмірі 23 476,00грн, та за період з 05.02.2015 по 11.05.2015 на борг в розмірі 13 476,00грн.

Проте, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

При цьому, відповідно до ст. 3 вказаного Закону, визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, враховуючи, що за заявлений позивачем загальний період розрахунку розмір подвійної облікової ставки НБУ становив більше ніж 0,1%. Розрахунок пені, мав бути здійснений позивачем у розмірі, що встановлений за згодою сторін у договорі, а саме 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Тобто, вказаним Законом встановлено саме обмеження щодо розміру нарахування пені подвійною обліковою ставкою НБУ, а не встановлення такого розміру, оскільки такий розмір встановлюється за згодою сторін. Всупереч згаданим нормам законодавства, позивачем розмір пені розрахований в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Так, за розрахунком суду, з урахуванням положень ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені становить:

- за заявкою №510121/14 за період з 11.11.2014 по 04.02.2015 (що передує дню часткової оплати) на борг в розмірі 23 476,00грн 2018,94грн; за період з 05.02.2015 по 11.05.2015 на борг в розмірі 13 476,00грн 1293,70грн, що загалом становить 3312,64грн;

- за заявкою №500687/14 за період з 05.11.2014 по 05.05.2015 на борг в розмірі 14 000,00грн 2548,00грн.

Таким чином, вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими в розмірі 5860,64грн; в частині стягнення з відповідача 425,87грн пені суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 957,20грн 3% річних за загальний період з 05.11.2014 по 10.12.2015 та 13 364,22грн інфляційних втрат за загальний період з 05.11.2014 по 10.12.2015.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично вірним, а відтак вимоги про стягнення 957,20грн 3% річних такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат суд зазначає про таке.

Сплата боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту майнового права і інтересу кредитора, тобто є відшкодуванням матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

За заявкою №510121/14 сторони встановили вартість послуг за міжнародним маршрутом в євро, у рахунку №СФ-0000240 від 16.09.2014 та в акті сума до сплати була перерахована у гривнях по курсу НБУ станом на 16.09.2014. У подальшому сума боргу за курсом НБУ не перераховувалась, отже, позивач має право на нарахування інфляційних втрат після зазначеної дати.

Таким чином, за розрахунком суду, розмір інфляційних втрат за заявлені позивачем періоди складає 13723,91грн.

Проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 13 364,22грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у сумі 1206,98грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Укртрансінформ на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ТОП ОСОБА_2 26 476,00грн основного боргу, 5860,64грн пені, 957,20грн 3% річних, 13364,22грн інфляційних втрат, а також 1206,98грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 425,87грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 15.02.2016

Суддя С.І. Чонгова