КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа№ 910/27404/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

за участю представників

від позивача: Фалєєв О.П. - дов. від 25.12.2015 року № 1610

від відповідача: Соболєв А.В. - дов. від 05.11.2015 року б/н

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Лауде Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року

у справі № 910/27404/15 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Державного підприємства „Український державний центр транспортного сервісу „Ліски" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лауде Україна" (м. Київ)

про стягнення 1 193 769 грн. 30 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Державне підприємство „Український державний центр транспортного сервісу „Ліски" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Лауде Україна" про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за надані послуги в сумі 1 193 769 грн. 30 коп.

Рішенням від 30.11.2015 року господарський суд міста Києва позовні вимоги задовольнив повністю. Стягнув з ТОВ „Лауде Україна" на користь ДП „УДЦТС „Ліски" 1 193 769 грн. 30 коп. заборгованості та 17 906 грн. 54 коп. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ТОВ „Лауде Україна" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року по справі № 910/27404/15 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні в позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Лауде Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/27404/15 було прийнято до провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні за участю представників сторін.

04.02.2016 року у зв'язку з виходом судді Суліма В.В. з відпустки, якого було визначено для розгляду даної справи, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, змінено склад колегії суддів: головуючий суддя: Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В. , Коротун О.М.

Після зміни в складі колегії суддів розгляд справи почався спочатку.

В судовому засіданні 04.02.2016 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи 04.08.2014 року Державне підприємство „Український державний центр транспортного сервісу „Ліски" (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Лауде Україна" (замовник) уклали договір № 350-ТЕ про надання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та надання власного рухомого складу і контейнерів для здійснення перевезень вантажів по території України та у міжнародному сполучення, відповідно до умова якого виконавець за дорученням замовника приймає на себе обов'язки від свого імені та за рахунок замовника надавати комплекс послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та надання власного рухомого складу і контейнерів для здійснення перевезень вантажів по території України, країн СНД та інших держав (послуги), а замовник зобов'язується оплачувати надані послуги на умовах даного договору, а також бере на себе відповідальність за збереження, технічний стан власного рухомого складу і контейнерів та його повернення згідно із умовами даного договору.

Згідно п. 1.2 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ перелік послуг, що надаються за цим договором, вид та найменування вантажу, заявленого до перевезення згідно з цим договором, а також пункти відправлення та призначення вантажу зазначаються в протоколі погодження ціни, який є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ вартість послуг за цим договором узгоджується сторонами, про що складається та підписується протокол погодження договірної ціни, який є невід'ємною частиною цього договору.

Загальна сума договору визначається як загальна вартість послуг, наданих замовнику, згідно з актами наданих послуг та звірки взаєморозрахунків (п. 3.5 договору).

Згідно п. 2.2.3 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ замовник зобов'язаний надавати виконавцю письмове звернення (по факсу, електронною поштою) на надання послуг, із зазначенням умов надання цих послуг.

В п. 4.1 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ сторони погодили, що замовник здійснює 100% попередню оплату послуг, передбачених цим договором, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Згідно п. 2.1.4 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ після надходження оплати на рахунок виконавця, виконавець зобов'язаний надсилати замовнику дозвіл на відправлення вантажів в терміни і в обсягах, погоджених з виконавцем, а також інструкцію по заповненню перевізних документів.

Сторони здійснюють звірку взаєморозрахунків щомісячно (п. 4.4 договору); після проведення звірки сторонами підписується акт наданих послуг (виконаних робіт) та звірки взаєморозрахунків (п. 4.5 договору); у разі якщо актом наданих послуг (виконаних робіт) та звірки взаєморозрахунків встановлена заборгованість замовника перед виконавцем, замовник сплачує борг в 3-денний термін з моменту одержання акту (п. 4.6 договору).

Відповідно до п. 4.7 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ у разі виявлення розбіжностей між даними, наданими замовником і даними отриманими виконавцем від залізниці за формою 4-А за транзитні перевезення, або по перелікам ТехПД за експортно-імпортним перевезенням виявлення відправок, неврахованих у даному періоді, облік відповідних змін здійснюється у наступних періодах.

В п. 8.7 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ сторони погодили, що сторона, яка притягла третю особу до виконання своїх обов'язків за цим договором несе перед другою стороною відповідальність за невиконання або неналежне виконання обов'язків третьою особою, як за свої особисті.

Згідно п. 8.12 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ замовник несе відповідальність за використання наданих виконавцем кодів платника послуг, і в разі використання кодів без згоди виконавця оплачує всі витрати, в яких зазначено наданий замовнику код платника послуг, за вартістю і ставками, передбаченими протоколом погодження договірної ціни.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 року, а в частині розрахунків - до повного виконання зобов'язань сторонами по договору (п. 11.1 договору).

Крім того, відповідно до п. 1.3 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ сторони узгодили, що діяльність сторін регламентується діючими правилами „СМГС", міжурядовими та прикордонними залізничними угодами, національним та міжнародним транспортним правом, законодавчими актами України.

Відповідно до § 2 ст. 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) від 01.11.1951 року, зі змінами і доповненнями, внесеними 06.06.2014 року, яка була підписана та набула чинності для України 05.06.1992 року, перевезення вантажів в прямому міжнародному залізничному сполученні здійснюється між станціями, які відкриті для виконання вантажних операцій у відповідності з національним законодавством Сторін дійсної Угоди, а в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні - за участю водної ділянки шляху, оголошеного Сторонами для таких перевезень.

Оскільки, як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджується матеріалами справи (протоколами узгодження ставок), предметом розгляду в даній справі є розрахунки за послуги експедирування надані на території України, то колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, про необхідність застосування національного законодавства при вирішенні даного спору у відповідності до § 2 ст. 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) від 01.11.1951 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору;

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов'язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України „Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ч. 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

На виконання умов договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ ДП „УДЦТС „Ліски" було надано ТОВ „Лауде Україна" послуги на суму 1 946 584 грн. 30 коп., на підтвердження чого позивач надав суду акти виконаних робіт від 31.07.2015 року № 1 на суму 1 552 601 грн. 24 коп. та від 31.07.2015 року № 2 на суму 393 983 грн. 06 коп.

Як вказував позивач, відповідачем не було належним чином виконано зобов'язань з повної оплати отриманих послуг, у зв'язку з чим, за відповідачем на момент подання позову була наявна заборгованість у розмірі 1 193 769 грн. 30 коп., з яких: 863 033 грн. 30 коп. - заборгованість визнана відповідачем (згідно актів виконаних робіт №№ 1, 2 та акту звірки взаєморозрахунків); 330 736 грн. - сума вартості здійснених перевезень за період з червня по липень 2015 року, з посиланням на дозвіл позивача від 08.01.2015 року № 1756, виданий на перевезення виключно у січні 2015 року.

При чому в силу положень пункту 4.6 договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ відповідач зобов'язаний був сплатити зазначену заборгованість в триденний термін з моменту одержання акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на відсутність в матеріалах справи належних доказів того, що перевезення за період з червня по липень 2015 року з зазначенням дозволу позивача від 08.01.2015 року № 1756 були здійснені саме відповідачем.

Відповідно до наданого відповідачем додатку № 1 до акту № 1 від 31.07.2015 року, останній не визнав заборгованість в сумі 330 736 грн. згідно рахунків (Invoice): від 14.07.2015 року № ECF-3522 на суму 41 342 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3527 на суму 17 718 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3523 на суму 5 906 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3521 на суму 11 812 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3520 на суму 11 812 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3589 на суму 23 624 грн., від 16.07.2015 року № ECF-3577 на суму 53 154 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3591 на суму 29 530 грн., від 16.07.2015 року № ECF-3590 на суму 5 906 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3510 на суму 17 718 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3510 на суму 29 530 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3511 на суму 11 812 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3525 на суму 53 154 грн., від 14.07.2015 року № ECF-3526 на суму 17 718 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені рахунки були надані позивачем на оплату послуг згідно залізничних накладних: від 20.06.2015 року № 26741 (6 вагонів), від 23.06.2015 року № 26761 (18 вагонів), від 24.06.2015 року № 24768 (2 вагони), від 25.06.2015 року № 26779 (6 вагонів), від 26.06.2015 року № 26705 (2 вагони), від 26.06.2015 року № 26780 (12 вагонів), від 26.06.2015 року № 26790 (4 вагони), від 27.06.2015 року № 26802 (4 вагони), від 30.06.2015 року № 26825 (2 вагони), від 30.06.2015 року № 26829 (4 вагони), від 30.06.2015 року № 26828 (4 вагони), від 01.07.2015 року № 26834 (4 вагони), від 03.07.2015 року № 26874 (18 вагонів), від 04.07.2015 року № 26891 (6 вагонів), від 05.07.2015 року № 26914 (10 вагонів), від 06.07.2015 року № 26927 (2 вагони), від 16.07.2015 року № 27058 (8 вагонів), перевезення за якими здійснювались за період червень-липень 2015 року за маршрутом Ізов - Дніпропетровськ-Ліски з використанням дозволу від 08.01.2015 року № 1756 (код 9001911-350-ТЕ-КЛ-№1756/1).

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що на виконання умов п. 2.1.4 договору, позивач надав відповідачу дозвіл від 08.01.2015 року № 1756 на перевезення зовнішньоторгових вантажів залізничним сполученням на період до 31.01.2015 року: на вантаж - контейнери універсальні порожні власні; за маршрутом - Ізов (експ. ПКП)- Дніпропетровськ-Лиски; код (при заповненні накладних) - 9001911-350-ТЕ-КЛ-№1756/1 (дійсний лише на дане перевезення, на січень місяць поточного року).

Відповідно до наданого позивачем дозволу від 08.01.2015 року № 1756, відповідачем за маршрутом Ізов - Дніпропетровськ-Ліски було здійснено перевезення 20 контейнерів, що підтверджується залізничною накладною від 10.01.2015 року № 25113.

Крім того, як вже зазначалось, за період червень-липень 2015 року, з використанням виданого відповідачу, на перевезення виключно в січні 2015 року, дозволу від 08.01.2015 року № 1756 (код 9001911-350-ТЕ-КЛ-№1756/1) за маршрутом Ізов-Дніпропетровськ-Ліски здійснювались перевезення вантажів, що підтверджується зазначеними вище залізничними накладними за період з 20.06.2015 року по 16.07.2015 року, відомостями контейнерів, що перевозяться (до кожної накладної) та відомостями ТехПД.

З урахуванням протоколів узгодження ставок на експортно-імпортні перевезення вантажів по залізницям України до договору від 04.08.2014 року № 350-ТЕ: № 11 на період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року та № 12 на період з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року (за маршрутом Ізов.експ.-Дніпропетровськ-Ліски, ставка 2 953 грн. за один контейнер), відповідачем за період з липня по червень 2015 року, з використанням виданого позивачем, на перевезення виключно в січні 2015 року, дозволу № 1756 від 08.01.2015 року (код 9001911-350-ТЕ-КЛ-№1756/1) були здійснені перевезення загалом на суму 330 736 грн. (112 вагонів х 2 953 грн.).

В свою чергу, у відповідь на лист позивача від 26.10.2015 року № ДЗ-1-11/618 Laude Smart Intermodal S.A. (експедитор на польському шляху згідно зазначених вище накладних) повідомив про те, що перевезення контейнерів здійснювалися на підставі інструкцій, які були надані їм саме ТОВ „Лауде Україна".

З огляду на вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що враховуючи використання наданого позивачем коду 9001911-350-ТЕ-КЛ-№1756/1 (дозвіл від 08.01.2015 року № 1756 на перевезення в січні 2015 року) без згоди останнього, на підставі п.п. 8.7, 8.12 договору, у відповідача виник обов'язок з оплати всіх витрат, в яких зазначено наданий замовнику код платника послуг, за вартістю і ставками, передбаченими протоколом погодження договірної ціни.

Оскільки відповідач не подав суду доказів сплати заборгованості за договором від 04.08.2014 року № 350-ТЕ у розмірі 1 193 769 грн. 30 коп., не спростував та не надав належних доказів на заперечення обставин справи, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позовні вимоги ДП „УДЦТС „Ліски" до ТОВ „Лауде Україна" є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі - 1 193 769 грн. 30 коп.

Отже доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Лауде Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/27404/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 30.11.2015 року у справі № 910/27404/15 залишити без змін.

3. Справу № 910/27404/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун