ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р. Справа № 911/5113/15

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», Київська обл., м. Боряка

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Садівницького товариства «Автомобіліст-2», Київська обл., с. Віта-Поштова

2. Садівницького товариства «Росинка», Київська обл., с. Хотів

про зобов'язання укласти договір

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто)

ОСОБА_2 (довіреність б/н від 21.12.2015)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №1-208 від 22.12.2015)

від третьої особи: ОСОБА_4 (довіреність від 23.12.2015)

від третьої особи: ОСОБА_4 (довіреність від 30.12.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.11.2015 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-ФОП ОСОБА_1Ф./позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі-ПАТ «Київоблгаз»/відповідач), із врахування поданої 29.12.2015 заяви, про зобовязання відповідача, як виконавця, укласти з позивачем, як замовником, договір на експлуатацію складових газорозподільної системи, а саме обєкт газопостачання, що перебуває у власності замовника:

- 100% газової труби 0 90 мм Е=1100 п.м. від вул. 9 Садова по переходу через річку Сіверка;

- 100% перехід через річку Сіверка;

- 100% газової труби d=63 мм L=100 п.м. від переходу через річку Сіверка до вул. 1 СТ «Автмоболіст-2»;

- 100% вуличного газопроводу d=40 мм L=825 м.п. та d=20 мм L=183 м.п., засувки d=40 мм 5 шт. та регулятори РДГД 10-18 шт.

Відповідач позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.11.2015 порушено провадження у справі №911/5113/15 та призначено справу до розгляду на 15.12.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2015 за клопотанням відповідача залучено до участі у даній справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 товариство «Автомобіліст-2» (далі СТ «Автомобіліст-2»/третя особа 1) та ОСОБА_5 товариство «Росинка» (далі СТ «Росинка»/третя особа 2), розгляд даної справи відкладено на 29.12.2015.

21.12.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1, просила суд, зокрема, витребувати від третьої особи 1 касову книгу товариства та протоколи загальних зборів членів товариства.

До того ж, 29.12.2015 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1, просила суд, зокрема, витребувати від відповідача докази, що надані останньому ОСОБА_5 товариством «Автомобіліст-2» на підтвердження права власності на обєкт газопроводу, а також докази приєднання газової мережі L=825 м.п. d=40 мм та d=20 мм до газових мереж відповідача.

Відповідно до приписів ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

З огляду на необґрунтованість вищезазначених клопотань позивача, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.12.2015 розгляд даної справи було відкладено на 12.01.2016.

У судових засіданнях 12.01.2016 та 01.02.2016 судом оголошувалась перерва до 01.02.2016 та 09.02.2016 відповідно.

Водночас, ухвалою господарського суду від 12.01.2016 строк розгляду спору у даній справі було продовжено на 15 днів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно договору довірчого управління б/н від 13.07.2013 ініціативною групою - власником газопроводу передано в довірче управління ФОП ОСОБА_1 майно, а саме газопровід від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2» в обємі його фактичного інвестування: 35% газопроводу ВД і газопроводу СД від ГРП до вул. 9 Садова і 100% газопроводу від вул. 9 Садова до СТ «Автомобіліст». Копія відповідного договору міститься в матеріалах справи.

За викладеними у позовній заяві доводами, вищезазначений газопровід було побудовано в період з 1999 року по 2003 рік силами та коштами ініціативної групи, що складається з 18 чоловік, від імені якої діяла громадянка ОСОБА_1, разом з СТ «Росинка».

Так, позивачем зазначено, що у 1999 році між нею, як фізичною особою, та громадянами, учасниками ініціативної групи, було укладено інвестиційні договори, відповідно до яких кожен з інвесторів прийняв на себе зобовязання по інвестуванню власних і залучених грошових коштів у фінансування будівництва газопроводу від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2», а ОСОБА_1, як виконавець, взяла на себе обовязок за рахунок зазначених інвестицій забезпечити будівництво і введення в експлуатацію газопроводу від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2» з наступною передачею у власність інвесторам частки новозбудованого газопроводу в обємі інвестиційного внеску. В матеріалах справи наявні копії відповідних договорів, укладених громадянкою ОСОБА_1Ф з ОСОБА_6, ОСОБА_7І, ОСОБА_8, ОСОБА_9І, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15В, ОСОБА_16, ОСОБА_17С, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 та ОСОБА_1

За укладеним 15.04.2002 між ОСОБА_1 (замовник) та КП «Спеціалізована пересувна колона №1» (підрядчик) договором №27, підрядчик зобовязався виконати роботу щодо газифікації садового товариства згідно проекту.

В підтвердження виконаних робіт КП «Спеціалізована пересувна колона №1» позивачем надано копії актів виконаних робіт.

13.08.2002 між ПП «Розлив» та ОСОБА_1 було укладено договір на виконання підрядних робіт по продувці траси газопроводу с. Круглик СТ «Автомобіліст-2».

Згідно акту прийому закінченого будівництва обєкту систем газопостачання №38 від 14.07.2003 замовником був прийнятий закінчений обєкт будівництва: газопровід середнього тиску ф40х3,7, протяжністю 825 м.п., ф20х3,0-183 м.п. з установкою засувок шарових ф40 5 шт, регулятор тиску РДГД 10-18 шт за адресою с. Круглик та Віта-Поштова, Києво-Святошинського району, Київської області, с/т «Автомобіліст-2».

Копії вищезазначених документів наявні в матеріалах даної справи.

Таким чином, позивач зазначає, що ініціативна група, як інвестор, набула права власності на збудований газопровід від с. Круглик до СТ «Автомобіліст-2», замовником по будівництву якого була громадянка ОСОБА_1

В подальшому, як зазначає позивач, на реалізацію права розпорядження своєю власністю, 21.11.2003 між ОСОБА_1 та ВАТ ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства» було укладено договір №360 на технічне обслуговування та ремонт газопроводу високого тиску L3446 м., d-110x10 мм., ПЕ і середнього тиску L6392 м., d-40-90мм., ПЕ.

Поряд з тим, 05.12.2008 між ВАТ ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства» та СТ «Автомобіліст-2» укладено договір про технічне обслуговування і ремонт споруд газопостачання, а саме газопроводу середнього тиску L825 м, d-40х3,7 мм, ПЕ.

09.10.2015 ФОП ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Київоблгаз» з пропозицією укласти з нею, як управителем газопроводу, господарсько-правовий типовий договір на експлуатацію складових єдиної газотранспортної системи України на умовах проекту, який викладено у відповідному листі.

Листом №KV094-NB-3896-1015 від 22.10.2015 ПАТ «Київоблгаз» відмовив ФОП ОСОБА_1 в укладенні запропонованого останньою договору.

Оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо укладання договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, позивач просить суд зобовязати відповідача укласти договір, відповідно до редакції, викладеної у поданій 29.12.2015 через канцелярію суду заяві.

Водночас, відповідач позов не визнав, заперечуючи як існування між ним та ОСОБА_1 договору на технічне обслуговування та ремонт газопроводу високого тиску №360 від 21.11.2003, так і наявність у ОСОБА_1 права власності на газопроводи середнього тиску протяжністю 850 м.п. та ф20х3,0 мм 183 м.п., зазначивши, що інші вказані позивачем газопроводи, як такі що не обслуговуються, на території СТ «Автомобіліст-2» та СТ «Росинка» відсутні.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, суд встановив, що заявлена позовна вимога є необґрунтованою виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до частини 3, 7 статті 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За приписами ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про нафту і газ» регулювання відносин у нафтогазовій галузі має особливості, пов'язані з об'єктивними умовами функціонування галузі: постійним і безперервним збалансуванням видобутку, постачання і споживання газу, для забезпечення якого встановлюється єдине диспетчерське (оперативно-технологічне) управління Єдиною газотранспортною системою України; наявністю Єдиної газотранспортної системи України для газопостачання споживачів; підвищеною вибухо- та пожежонебезпечністю газу, нафти та продуктів їх переробки і необхідністю у зв'язку з цим підтримання надійності та безпеки експлуатації об'єктів нафтогазової галузі.

Відповідно п. 1, 2 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, експлуатацію газорозподільних систем здійснюють виключно Оператори ГРМ.

Власники газової мережі, яка згідно з розділом ІІ цього Кодексу кваліфікується як газорозподільна система (крім газорозподільної системи, що відноситься до державного майна), що не є Операторами ГРМ, та Оператор ГРМ, до мереж якого підключені належні власникам газорозподільні системи (або на території ліцензованої діяльності якого знаходяться споживачі, підключені до цих газорозподільних систем), зобовязані укласти договір про експлуатацію таких газорозподільних систем, або договір господарського відання чи користування з передачею газорозподільних систем на баланс Оператору ГРМ, або оформити передачу належних власникам газорозподільних систем у власність зазначеному Оператору ГРМ (у тому числі шляхом купівлі-продажу).

Так, відповідно до п. 5 договору на експлуатацію складових газорозподільної системи надання послуг (робіт) здійснюється за умови наявності у замовника документів, що підтверджують право власності на об'єкт, а також:

виконавчо-технічної документації на об'єкт згідно з вимогами нормативно-правових актів та нормативних документів;

акта розмежування меж балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін;

відповідності об'єктів газопостачання правилам технічної експлуатації і вимогам Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міненерговугілля від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119 (далі Правила безпеки).

Таким чином, за приписами вищезазначених норм закону право на укладання договору на експлуатацію складових газорозподільної системи належить лише власнику такого обєкта газопостачання.

Поряд з тим, ст. ст. 316, 328, 331 Цивільного кодексу України унормовано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Водночас, за приписами ст. ст. 32, 33, 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2008 у справі №2-1276/2008, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 14.11.2008 (справа №22ц-4100/2008р.), у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГО «СТ «Автомобіліст-2», ДП «Києво-Святошинське управління по експлуатації газового господарства», ОСОБА_23, ОСОБА_24, зокрема, про заборону ГО «СТ «Автомобіліст-2» розпоряджатися підключенням до газопроводу, визнання цього права за ОСОБА_1 відмовлено.

При прийнятті вищезазначених рішень судами встановлено, що замовником газопроводу є ГО «СТ «Автомобіліст-2», у той час як ОСОБА_1, будучи членом зазначеної громадської організації займалась його газифікацією, однак, звертаючись із відповідним позовом, не довела належними та допустимими доказами здійснення фінансування, проектування та прокладення газопроводу в с. Віта-Поштова, Києво-Святошинського району Київської області за власні кошти.

Ухвалою Верховного суду України від 28.01.2009 касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2008 та ухвалу апеляційного суду Київської області від 14.11.2008 залишено без змін.

До того ж, рішенням апеляційного суду Київської області від 29.04.2011 у справі №22ц-3318/2011р. рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.03.2011 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 та ОСОБА_1 до ГО «СТ «Автомобіліст-2» про визнання права спільної часткової власності на газопровід в частині фактично понесених інвестиційних внесків відмовлено.

Так, приймаючи вищезазначене рішення, суд встановив, що замовником будівельних робіт газопроводу від с. Круглик до СТ «Автомобілст-2» та власником такого газопроводу відповідно до наданих документів є СТ «Автомобілст-2», у той час як позивачі, у томі числі ОСОБА_1, не надали належних та допустимих доказів фінансування виключно власними коштами будівництва спірного газопроводу, оскільки фінансування проектних та будівельних робіт відбувалося за грошові кошти членів трьох товариств - «Росинка», СТ «Автомобілст-2» та «Круглик-2».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2011 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 на рішення апеляційного суду Київської області від 29.04.2011 у справі за позовом ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 та ОСОБА_1 до ГО «СТ «Автомобіліст-2», треті особи: ОСОБА_24П, ГО «СТ «Росинка», ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства», про визнання права спільної часткової власності на газопровід в частині фактично понесених інвестиційних внесків відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.09.2012 у допуску справи за позовом ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 та ОСОБА_1 до ГО «СТ «Автомобіліст-2», треті особи: ОСОБА_24П, ГО «СТ «Росинка», ДП «Києво-Святошинське управління експлуатації газового господарства», про визнання права спільної часткової власності на газопровід в частині фактично понесених інвестиційних внесків за заявою ОСОБА_1Ф, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2011 до провадження Верховного суду України відмовлено.

До того ж, у січні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до апеляційного суду Київської області із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 29.04.2011 за нововиявленими обставинами, посилаючись, як на нововиявлені обставини, на факти, викладені у відповіді заступника прокурора Київської області щодо того, що СТ "Автомобіліст-2" не має документів на підтвердження будівництва газопроводу зазначеним товариством.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 07.06.2013 заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 29.04.2011 за нововиявленими обставинами залишено без задоволення з огляду на те, шо зазначені ОСОБА_1 обставини не є підставами для перегляду рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, позаяк не спростовують встановлені на час розгляду справи та покладені в основу рішення факти.

Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 27.01.2014, залишеним без змін апеляційним судом Київської області від 17.03.2014 у справі №22ц-780/1996/14, у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 до ГО «СТ «Автомобіліст-2», ОСОБА_28, ПАТ «Київоблгаз», третя особа СТ «Росинка», про визнання договору №747 від 04.07.2013, укладеного між ГО «СТ «Автомобіліст-2» та Києво-Святошинською філією по експлуатації газового господарства ПАТ «Київоблгаз», недійсним та визнання майнового права на газопровід відмовлено, з підстав того, що позивачами не надано доказів того, що вони є власниками майнових прав на відповідний газопровід.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.04.2014 відмовлено ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_29, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_26, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_27 до ГО «СТ «Автомобіліст-2», ОСОБА_28, ПАТ «Київоблгаз», третя особа СТ «Росинка», про визнання договору недійсним та визнання майнового права на газопровід, за касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської від 27.01.2014 та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17.03.2014.

Таким чином, вищезазначеними рішеннями судів, за поданими позовами із відповідним доводами та доказами, на які позивач також посилається у даній справі, встановлено відсутність у ініціативної групи, як права власності, так і права розпорядження спірним обєктом газопостачання, що свідчить про необґрунтованість доводів позивача щодо правомірності набуття нею права управління обєктом газопостачання.

Посилання ж ФОП ОСОБА_1Ф на встановлення ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.06.2015 обставин щодо того, що саме ОСОБА_1 є забудовником (замовником) будівельних робіт, матеріалів та обладнання по газифікації СТ «Автомобіліст-2» по договору підряду №27 від 15.04.2002, укладеному між ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона №1» та ОСОБА_1, оцінюються судом критично з огляду нижченаведеного.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2015 у справі №756/2986/15-ц у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що вона є забудовником (замовником) будівних робіт, матеріалів та обладнання по газифікації СТ «Автомобіліст-2» по договору підряду №27 від 15.04.2002, укладеному між ТОВ «Спеціалізована пересувна механізована колона №1» та ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.06.2015 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2015 залишено без змін з огляду на відсутність потреби встановлення в судовому порядку факту того, що ОСОБА_1 є замовником робіт по газифікації садового товариства, оскільки означений факт вже встновлено договором підряду.

Втім, викладені в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 16.06.2015 обставини не спростовують встановлених рішенням інших судів фактів щодо відсутності у ініціативної групи, в тому числі ОСОБА_1, права власності та розпорядження спірним обєкт газопостачання

Посилання ж позивача на те, що з моменту прийняття Апеляційним судом міста Києва ухвали від 16.06.2015, в силу дії темпоральних правил, інші судові рішення є нікчемними, оцінюються судом критично, позаяк прийняття судом апеляційної інстанції рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту не впливає на чинність рішень судів щодо визнання права власності та розпорядження спірним газопроводом, що набрали законної сили у передбаченому законом порядку.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 не підтверджено належними та допустимими доказами обставин щодо набуття нею, як субєктом господарювання, права власності на обєкт газопостачання, оскільки доданий в підтвердження доводів щодо передачі в управління позивачу відповідного обєкта договір довірчого управління б/н від 13.07.2013 не містить ані переліку учасників такої ініціативної групи, із зазначенням прізвища, імя по батькові громадян, ані відповідних реквізитів документів, що підтверджують право власності такої ініціативної групи на обєкт газопостачання:

- 100% газової труби 0 90 мм Е=1100 п.м. від вул. 9 Садова по переходу через річку Сіверка;

- 100% перехід через річку Сіверка;

- 100% газової труби d=63 мм L=100 п.м. від переходу через річку Сіверка до вул. 1 СТ «Автмоболіст-2»;

- 100% вуличного газопроводу d=40 мм L=825 м.п. та d=20 мм L=183 м.п., засувки d=40 мм 5 шт. та регулятори РДГД 10-18 шт.

До того ж, ні в інших наявних в матеріалах справи документах, ні в протоколі загального зібрання садоводів-інвесторів, за кошти яких в 1999-2002 роках був збудований газопровід від с. Круглик до СТ «Автомобілст» від 12.07.2013, яким затверджено рішення, зокрема щодо передання в управління ФОП ОСОБА_1 газопроводу від с. Круглик до СТ «Автомобілст», та який зазначений в реквізитах договору довірчого управління б/н від 13.07.2013, не зазначено переліку учасників такої ініціативної групи.

Отже, враховуючи, що вищезазначені документи не дають змоги встановити ані осіб та їх правомочностей щодо обєкта газопостачання, ані ідентифікуючих параметрів обєкта газопостачання, щодо якого передано право довірчого управління, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність посилань ФОП ОСОБА_1 на отримання у довірче управління обєкта газопостачання у передбаченому законом порядку.

Інші ж доводи позивача щодо відсутності у СТ «Автомобілст-2» права укладати договори про технічне обслуговування і ремонт споруд газопостачання щодо спірного у даній справі обєкта газопостачання з огляду на відсутність у третьої особи 1 права власності на такий обєкт, судом не приймаються до уваги, позаяк такі посилання лежать поза межами предмету та підстав зазначеного спору.

Інших належним та допустимих доказів набуття ФОП ОСОБА_1 права власності на обєкт газопостачання суду не надано.

За таких обставин, оскілки позивачем не доведено належними та допустимими доказами набуття у передбаченому законом порядку права власності на обєкт газопостачання, наявність якого є істотною умовою договору на експлуатацію складових газорозподільної системи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про зобовязання відповідача укласти договір на експлуатацію складових газорозподільної системи з огляду на доказову необґрунтованість та безпідставністю.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 ГПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позовних вимоги покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 316, 328, 331 Цивільного кодексу України, ст. ст.179, 187 Господарського кодексу України, ст. 4 Закону України «Про нафту і газ», суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Повне рішення складено 16.02.2016.

Суддя В.А. Ярема