РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2016Справа №910/6028/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екософт"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон"

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про зобов'язання припинити дії, що порушують права інтелектуальної власності, та стягнення за неправомірне використання об'єкта інтелектуальної власності 100 000,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: Старіков А.В. за довіреністю б/н від 11.01.2016,

Ковінь М.В. за довіреністю б/н від 22.01.2016,

Лебедєв А.Ю. за довіреністю № ЕК 11/14 від 03.11.2014,

від відповідача-1: Полинь А.С. за довіреністю б/н від 10.02.2015,

Жидаєв Д.Д. - директор

від відповідача-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екософт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" (відповідач-1), Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач-2) про зобов'язання припинити дії, що порушують права інтелектуальної власності, та стягнення за неправомірне використання об'єкта інтелектуальної власності 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі Ліцензійного договору про використання винаходу № б/н від 01.06.2011 отримав невиключну ліцензію на використання винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_6" за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006, а отже є суб'єктом права інтелектуальної власності на винахід за вказаним патентом, тоді як відповідач-1 без дозволу позивача здійснює виробництво, зберігання, пропонування до продажу і продаж продукції, виготовленої із застосуванням винаходу за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006, а відповідач-2 здійснює реалізацію виготовленої відповідачем-1 продукції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2014 вищенаведена позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екософт" і додані до неї документи були повернуті заявникові без розгляду на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 по справі № 910/6028/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екософт" задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.04.2014 у справі № 910/6028/14 скасовано, матеріали справи № 910/6028/14 направлено до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2014 (суддя Гумега О.В.) порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 28.07.2014 о 10:00 год.

Розгляд справи, призначений на 28.07.2014, не відбувся, у зв'язку з надходженням касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 у справі № 910/6028/14 та направленням матеріалів даної справи до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.07.2014 у справі № 910/6028/14 постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2014 у справі № 910/6028/14 залишено без змін, а касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" - без задоволення.

31.07.2014 матеріали справи № 910/6028/14 повернуто до Господарського суду міста Києва та передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.08.2014 призначено розгляд справи на 01.09.2014 о 16:10 год.

18.08.2014 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

29.08.2014 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшли пояснення на виконання вимог ухвали суду від 01.08.2014. Разом з поясненнями позивач надав суду витяги з ЄДРПОУ стосовно позивача, відповідача-1, відповідача-2 станом на 25.07.2014; копію ліцензійного договору про використання винаходу № б/н від 01.06.2011 в якості підстав користування позивачем винаходом за патентом НОМЕР_1; витяг з БД "Винаходи (корисні моделі) в Україні" щодо патенту НОМЕР_1 станом на 25.07.2014; опис до патенту на винахід за патентом України НОМЕР_1 (заявка № ); копію клопотання відповідача від 06.06.2014 у справі № 760/9807/14-ц про відміну судової експертизи у справі у зв'язку із відмовою відповідачів від патенту та копію заяви відповідача від 12.06.2014 у справі № 760/9807/14-ц стосовно відмови від патенту України на корисну модель НОМЕР_2 повністю.

01.09.2014 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 01.09.2014.

01.09.2014 через відділ діловодства суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю представника бути присутнім в судовому засіданні, призначеному на 01.09.2014.

В судове засідання, призначене на 01.09.2014, представник позивача з'явився.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання, призначене на 01.09.2014, не з'явилися, вимоги ухвали суду від 01.08.2014 не виконали, про час та місце судового розгляду були повідомленні належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 01.09.2014, здійснювався розгляд клопотань відповідача-1 та відповідача-2 про відкладення розгляду справи, поданих 01.09.2014 через відділ діловодства суду. Клопотання судом відхилені як безпідставні.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 01.09.2014, надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи, у зв'язку з чим забезпечити сторонам можливість надати суду питання, які, на їх думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2014 відкладено розгляд справи на 22.09.2014 о 10:00 год. та зобов'язано сторони надати суду перелік питань, які, на їх думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

19.09.2014 через відділ діловодства суду позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому запропонував суду питання, яке, на його думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

В судове засідання, призначене на 22.09.2014, з'явилися представники позивача, відровідача-1 та відповідача-2.

Представники позивача в судовому засіданні 22.09.2014 позовні вимоги підтримали повністю, а також підтримали клопотання, подане 19.09.2014 через відділ діловодства суду про призначення судової експертизи.

Представники позивача в судовому засіданні 22.09.2014 надали усні пояснення, відповідно до яких повідомили суд про надання всіх наявних у них доказів, необхідних для проведення у справі судової експертизи.

Представники відповідача-1 вимоги ухвал суду від 01.08.2014 та від 01.09.2014 не виконали, усно повідомили суд про своє бажання надати відзив на позовну заяву після проведення у справі судової експертизи.

Представник відповідача-2 вимоги ухвал суду від 01.08.2014 та від 01.09.2014 не виконав, усно повідомив суд про те, що позовні вимоги вважає необґрунтованими та зазначив, що відзив на позовну заяву буде ним надано після проведення у справі судової експертизи.

Остаточне коло питань, які повинні бути роз'яснені судовим експертом, визначаються судом відповідно до ст. 41 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ГПК України, проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2014 призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та зупинено провадження у справі № 910/6028/14 до закінчення проведення судової експертизи.

26.09.2014 представник позивача через відділ діловодства суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19.09.2014 у справі № 760/27427/13-ц за позовом ТОВ "НВО "Екософт" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, Державної служби інтелектуальної власності України про визнання недійсним патенту на корисну модель НОМЕР_2 від 12.08.2013, наведеним рішенням позовні вимоги ТОВ "НВО "Екософт" задоволено.

08.10.2014 матеріали господарської справи № 910/6028/14 були направленні до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності.

08.10.2014 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву з додатками для долучення до матеріалів справи, а саме: копією патенту на корисну модель НОМЕР_3 "ІНФОРМАЦІЯ_1" та копією ліцензійного договору від 11.09.2014.

Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач-1 вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на його необґрунтованість, незаконність та невідповідність дійсним обставинам справи. Зокрема, відповідач-1 вказав, що завжди виробляв власну продукцію згідно формули за патентом на корисну модель НОМЕР_3 від 10.09.2014 "ІНФОРМАЦІЯ_1", а право використання корисної моделі за наведеним патентом він отримав згідно ліцензійного договору від 11.09.2014.

Листом від 09.10.2014 Господарський суд міста Києва направив на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України відзив відповідача-1, поданий 08.10.2014 через відділ діловодства суду, з доданими до нього документами.

24.10.2014 через відділ діловодства суду надійшов лист № 14037/14-53 від 22.10.2014 за підписом Директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Г. Рувін з проханням надати письмову згоду на проведення експертизи у термін понад 3 місяці, у зв'язку з обмеженою кількістю штатних експертів та великим експертним навантаженням.

Листом від 27.10.2014 Господарський суд міста Києва повідомив Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України про те, що п. 6 ухвали Господарського суду міста Києва від 22.09.2014 у справі № 910/6028/14 передбачено, що у разі необхідності дослідження великої кількості документів та у разі складності призначеної експертизи, дозволено проведення експертизи у більш тривалий термін відповідно до чинного законодавства.

31.03.2015 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі та залучення доказів, в якості додатку до якого відповідач-1 надав копію Висновку експертизи щодо умов патентоздатності № 3019/ЗУ/15 від 20.02.2015, складеного ДП "Український інститут промислової власності" (далі - Висновок від 20.02.2015).

На спростування тверджень позивача, викладених у позовній заяві, відповідач-1 у клопотанні про поновлення провадження у справі, зокрема зазначив, що згідно Висновку від 20.02.2015 експерти ДП "Український інститут промислової власності" дійшли висновків, що формула корисної моделі за патентом НОМЕР_4 від 10.09.2014 (за якою виробляє власну продукцію відповідач-1) відрізняється від формули винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006 (права на винахід за яким отримані позивачем), а таке, на думку відповідача-1, підтверджує безпідставність позовних вимог. Крім того, відповідач-1 у наведеному клопотанні навів доводи на заперечення належності поданих позивачем в якості доказів експертного висновку № 25-1/09, наданого к.т.н. ОСОБА_10, науковим співробітником лабораторії іонного обміну та адсорбції НТУУ "КПІ" (а.с. 80-81 т. 1), та експертного висновку спеціаліста від 07.10.2013, складеного патентним повіреним України ОСОБА_11 (а.с. 77-79 т. 1).

Листом від 02.04.2015 Господарський суд міста Києва направив на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України клопотання відповідача-1, подане 31.03.2015 через відділ діловодства суду, про поновлення провадження у справі разом з доданими до нього документами для врахування при складанні висновку судової експертизи. Зазначеним листом суд також просив експертну установу, у разі проведення судової експертизи у справі № 910/6028/14 та складання висновку судового експерта, повернути матеріали справи № 910/6028/14 разом з висновком судового експерта до Господарського суду міста Києва.

26.06.2015 через відділ діловодства суду надійшов лист № 14037/14-53 від 22.06.2015 за підписом Директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Г.Рувін, яким до суду направлено клопотання судового експерта ОСОБА_12, яка виконує експертизу у справі № 910/6028/14, про надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи (далі - клопотання судового експерта про надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи). Зазначеним листом Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України також було повернуто матеріали господарської справи № 910/6028/14.

Відповідно до абз. 5 п. 11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013 № 3) клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів розглядається господарським судом після поновлення провадження у справі; за необхідності для розгляду такого клопотання суд може витребувати матеріали справи з експертної установи, а також повідомити учасників судового процесу про час і місце проведення відповідного судового засідання. Після розгляду клопотання провадження у справі знову зупиняється, а матеріали справи, якщо вони були витребувані судом, надсилаються до експертної установи.

Листом від 06.07.2015 Господарський суд міста Києва звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з проханням повернути на адресу Господарського суду міста Києва документи, які були надіслані на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, а саме: відзив на позовну заяву з додатками, зареєстрований відділом діловодства суду за вх. № 06-21/5651/14 від 08.10.2014 р., на 20 (двадцяти) аркушах; клопотання про поновлення провадження у справі та залучення доказів, зареєстроване відділом діловодства суду за вх. № 06-37/14621/15 від 31.03.2015 р., на 74 (сімдесяти чотирьох) аркушах, для поновлення провадження у справі № 910/6028/14 та розгляду клопотання судового експерта про надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи.

Листом від 07.07.2015 Господарський суд міста Києва звернувся до сторін з листом про надання інформації та про направлення на їх адресу копії клопотання судового експерта ОСОБА_12, яка виконує експертизу у справі № 910/6028/14, про надання додаткових документів, необхідних для проведення експертизи.

13.08.2015 через відділ діловодства суду надійшов лист № 14037/14-53 від 22.07.2015 за підписом Директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Г.Рувін, яким до суду направлено відзив на позовну заяву з додатками, зареєстрований відділом діловодства суду за вх. № 06-21/5651/14 від 08.10.2014; клопотання про поновлення провадження у справі та залучення доказів, зареєстроване відділом діловодства суду за вх. № 06-37/14621/15 від 31.03.2015 р.

28.08.2015 через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/6028/14, відповідно до якого відповідач-1 просив суд поновити провадження у справі, залучити до матеріалів справи копію Експертного висновку по результатам науково-технічної експертизи фільтруючого матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_5" виробника: ТОВ "Діфрано Юніон", проведеного Інститутом біоорганічної хімії та нафтохімії НАН України та направити копію зазначеного Експертного висновку на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. В якості додатку до клопотання відповідач надав суду копію наведеного експертного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 поновлено провадження у справі № 910/6028/14, призначено розгляд справи на 21.09.2015 о 10:20 год. та зобов'язано сторони надати відомості щодо компонентного складу продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон".

03.09.2015 через відділ діловодства суду відповідач-1 звернувся до суду з клопотанням про залучення доказів, а саме Інструкції № 3.3 для персоналу виробництва "Виготовлення суміші матеріалу "Multisorb" до фасування у пакети", та про направлення цього доказу до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

В судове засідання, призначене на 21.09.2015, з'явилися представники відповідача-1.

Представники позивача, відповідача-2 в судове засідання, призначене на 21.09.2015, не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні, призначеному на 21.09.2015, підтримав клопотання про залучення доказів до матеріалів справи, подані 28.08.2015 та 03.09.2015 через відділ діловодства суду. Клопотання відповідача-1 судом задоволені.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні, призначеному на 21.09.2015, звернувся до суду з клопотанням про продовження строку вирішення спору. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2015 продовжено строк вирішення спору та зупинено провадження у справі № 910/6028/14 до закінчення проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2014 у справі № 910/6028/14.

23.09.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

24.12.2015 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист № 14037/14-53 від 21.12.2015 з Висновком експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2015 поновлено провадження у справі № 910/6028/14, розгляд справи призначено на 25.01.2016 о 14:30 год.

11.01.2016 через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

12.01.2016 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про виклик експерта в судове засідання. В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив, що судовий експерт ОСОБА_12 не є фахівцем у галузі хімії, а тому у позивача наявні підстави вважати, що експерт не має належної кваліфікації у відповідній науковій галузі та не мала можливості здійснити повноцінне дослідження щодо питань, поставлених на експертизу.

В судове засідання, призначене на 25.01.2016, з'явилися представники позивача та відповідача-1.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 25.01.2016, не з'явився, вимоги ухвали суду від 25.12.2015 не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового розгляду відповідач-2 був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою на зворотньому боці ухвали суду від 25.12.2015.

В судовому засіданні, призначеному на 25.01.2016, представник відповідача-1 подав письмові пояснення по справі з урахуванням Висновку експерта № 14037/14-53. Відповідач-1 у наведених поясненнях навів підстави, викладені ним у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 08.10.2014, відповідно до яких та з урахуванням Висновку експерта № 14037/14-53 вказав на необґрунтованість позову та його невідповідність дійсним обставинам справи.

Крім того, у вищенаведених поясненнях відповідач-1 вказав, що згідно даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 26.01.2015 державним реєстратором внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1. Отже відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України, провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-2 (Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1) підлягає припиненню, тоді як в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 останній просив суд відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні, призначеному на 25.01.2016, представник відповідача-1 також подав заперечення проти клопотання позивача про виклик експерта у судове засідання. Зокрема, відповідач-1 зазначив, що позивачем не надано жодних зауважень по суті та формі висновку судового експерта ОСОБА_12, не викладено жодного питання, яке він має намір задати експерту. За таких обставин, відповідач-1 вважає клопотання позивача про виклик експерта у судове засідання таким, що не підлягає задоволенню, а фактично таке клопотання спрямоване на затягування розгляду справи. Водночас відповідач-1 зазначив, що позивач вдається до припущень в частині того, що експерт не має належної кваліфікації у відповідній науковій галузі та не мав змоги здійснити повноцінне дослідження. Відповідач-1 також звернув увагу, що судовим експертом було враховано висновки осіб, що мають вищу освіту та є експертами у галузі хімії, а отже висновок судового експерта є обґрунтованим, повним та таким, що не підлягає перегляду.

Вищенаведені письмові пояснення та заперечення відповідача-1 судом залучені до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 25.01.2016 представники позивача підтримали клопотання про виклик експерта у судове засідання, яке було подане 12.01.2016 через відділ діловодства суду.

Представники відповідача-1 в судовому засіданні 25.01.2016 заперечували проти задоволення клопотання про виклик експерта у судове засідання з підстав, викладених у відповідних письмових запереченнях, поданих в даному судовому засіданні.

Судом розглянуте та відхилене клопотання позивача про виклик експерта у судове засідання, як необґрунтоване та безпідставне з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 31 ГПК України в судовому процесі може брати участь судовий експерт. Судовий експерт зобов'язаний за ухвалою господарського суду з'явитись на його виклик і дати мотивований висновок щодо поставлених йому питань. Висновок робиться у письмовій формі.

Як підтверджується матеріалами справи, Висновок експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015 у справі № 910/6028/14 був складений кваліфікованим судовим експертом відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу", а тому доводи позивача про відсутність у судового експерта ОСОБА_12 належної кваліфікації та не можливість останньої здійснити повноцінне дослідження відхиляються судом як безпідставні. Водночас суд взяв до уваги, що позивачем у наведеному клопотанні не наведено жодних зауважень по суті висновку судового експерта, а рівно не зазначено переліку питань, які потребують роз'яснень судовим експертом.

В судовому засіданні 25.01.2016 представники позивача також заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання суду ліцензійного договору, на підставі якого позивач також здійснював використання винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006. Наведене клопотання судом відхилене як безпідставне, враховуючи, що підставою позову позивача були саме права, які виникли у останнього саме відповідно до Ліцензійного договору про використання винаходу від 01.06.2011, водночас матеріалами справи підтверджується, що до початку розгляду судом даної справи по суті позивач не змінював предмет або підставу позову шляхом подання відповідної письмової заяви. За наведених обставин клопотання позивача про відкладення розгляду справи судом розцінюється як свідоме та безпідставне ухилення від розгляду справи, пошук шляхів для затягування судового процесу, а справа розглядається по суті.

Представники позивача в судовому засіданні 25.01.2016 надали усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали повністю.

Представники відповідача-1 просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 в повному обсязі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 25.01.2016 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Права на використання винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006 "ІНФОРМАЦІЯ_6" належать позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Екософт" на підставі Ліцензійного договору про використання винаходу від 01.06.2011, відповідно до якого власник зазначеного патенту ОСОБА_14 передала, а позивач отримав невиключну ліцензію на використання винаходу в межах строку дії патенту.

Позивач зазначив, що протягом 2011 - середини 2013 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" (відповідач-1) здійснювалась співпраця з реалізації продукції позивача, що підтверджується наданими позивачем видатковими накладними та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей, в ході якої відповідач-1 був проінформований про об'єкти інтелектуальної власності позивача, зокрема, зміст формули та спосіб дії винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006.

З середини 2013 співпрацю позивача та відповідача-1 було припинено, проте позивачу стало відомо, що відповідач-1 без дозволу позивача та без укладення ліцензійного договору здійснює виробництво, зберігання, пропонування до продажу і продаж продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3", яка, як стверджує позивач, виготовлена із застосуванням винаходу за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006, при цьому реалізацію виготовленої відповідачем-1 продукції здійснює Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (відповідач-2) через магазин "ІНФОРМАЦІЯ_2". Позивач зазначив, що відповідач-1 приймав участь у національних та міжнародних виставках (25-та Національна виставка будівництва та архітектури "Фасад весна - 2013" (15-17.03.2013), "Акватерм 2013" (14-17.05.2013), "Aquatech China 2013" (05-07.2013), на яких презентував та пропонував до продажу власну продукцію, яка, як стверджує позивач, повністю відповідала продукції позивача, а відповідач-1 не мав жодного документа, який би підтвердив його власні розробки виставленої продукції. Участь відповідача-1 у виставках та пропонування спірної продукції до продажу позивач підтверджує інформацією, що розміщена на офіційному сайті відповідача-1 http://organicfilter.corn.ua/ та на сторінці http://muitisorb.com.ua/, продаж спірної продукції позивач підтверджує рахунком на оплату по замовленню № 2132 від 28.08.2013 та видатковою накладною № 2475 від 04.09.2013.

Позивач повідомив, що склад "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва ТОВ "Діфрано Юніон", придбаного ним згідно вищенаведеної видаткової накладної № 2475 від 04.09.2013, був встановлений у Експертному висновку № 25-1/09, який був наданий к.т.н. ОСОБА_10, науковим співробітником лабораторії іонного обміну та адсорбції НТУУ "КПІ".

В подальшому Експертний висновок № 25-1/09 був переданий позивачем патентному повіреному ОСОБА_11 на перевірку відповідності складу продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006.

Позивач вказав, що відповідно до Експертного висновку спеціаліста від 07.10.2013, складеного патентним повіреним України ОСОБА_11, було встановлено, що всі ознаки запатентованої композиції фільтруючого матеріалу для комплексного очищення води, що включені до незалежного п. 1 формули винаходу за патентом НОМЕР_1, використані у ІНФОРМАЦІЯ_3 виробництва ТОВ "Діфрано Юніон", який було введено у цивільний оборот України, зокрема, при продажі цього матеріалу та пропонуванні для продажу.

За наведених обставин, позивач стверджує про порушення відповідачами його прав інтелектуальної власності на винахід за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006, а відповідно, про наявність підстав для застосування відповідних заходів захисту прав інтелектуальної власності позивача та притягнення відповідачів до відповідальності, передбаченої чинним законодавством.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, якими може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до статті 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену цим Кодексом, іншим законом чи договором.

Частиною 1 статті 432 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 432 ЦК України, суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення про:

1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів;

2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності;

3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності, та знищення таких товарів;

4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності, або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь;

5) застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення;

6) опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Враховуючи норми статті 432 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до суду з наступними позовними вимогами:

1) зобов'язати ТОВ "Діфрано Юніон" припинити дії, спрямовані на використання у будь-який спосіб винаходу, який охороняється патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006, в тому числі, але не обмежуючись:

- заборонити ТОВ "Діфрано Юніон" виготовляти продукцію із застосуванням винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006;

- заборонити ТОВ "Діфрано Юніон" відтворювати ознаки, включені до формули винаходу, і ознаки, еквівалентні ним;

- заборонити ТОВ "Діфрано Юніон" застосовувати таку продукцію із комерційною метою;

- заборонити ТОВ "Діфрано Юніон" пропонувати її для продажу, в тому числі, через мережу Інтернет;

- заборонити ТОВ "Діфрано Юніон" здійснювати продаж, імпорт (ввезення) продукції, виготовленої із застосуванням винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006;

- заборонити ТОВ "Діфрано Юніон" здійснювати інше введення продукції в цивільний оборот або зберігання таких виробів в зазначених цілях;

2) заборонити ФОП ОСОБА_1 будь-яким чином пропонувати для продажу та продавати ІНФОРМАЦІЯ_3;

3) знищити за рахунок ТОВ "Діфрано Юніон" товар ІНФОРМАЦІЯ_3, виготовлений із використанням патенту НОМЕР_1 від 15.05.2006, що знаходиться в цивільному обігу (в т.ч., але не обмежуючись: товар, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1);

4) вилучити у ТОВ "Діфрано Юніон" матеріали та знаряддя, які використовувалися для виготовлення продукції ІНФОРМАЦІЯ_3, що знаходиться в цивільному обігу (в т.ч., але не обмежуючись: товар, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1), та знищити такі матеріали та знаряддя за рахунок ТОВ "Діфрано Юніон";

5) зобов'язати ТОВ "Діфрано Юніон" опублікувати в газеті Голос України та на сайті ТОВ "Діфрано Юніон" відомості про порушення права інтелектуальної власності TOB "НВО "Екософт" у вигляді оголошення (зміст у п. 6 прохальної частини позовної заяви № б/н від 01.04.2014);

6) стягнути солідарно з ТОВ "Діфрано Юніон" та ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ "НВО "Екософт" одноразове грошове стягнення за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності у розмірі 100 000,00 грн.

При цьому в обґрунтування розміру разового грошового стягнення позивач вказав на те, що дії відповідача-1 з публічного сповіщення про власну розробку з використанням винаходів позивача є грубим порушення прав позивача, що вводить в оману третіх осіб, створює суспільну думку про відсутність виключності виробів позивача, знижує комерційний та маркетинговий ефект розробок позивача та може призвести до зниження ціни продукції позивача, а також завдати суттєвих збитків. Позивач вважає, що дії відповідачів були здійснені цілеспрямовано, а тому ними повинно бути солідарно сплачено на користь позивача суму одноразової грошової компенсації за неправомірне використання права інтелектуальної власності позивача, розмір якої позивач орієнтовно оцінив у сумі 100000,00 грн.

Відповідач-1 повністю заперечував заявлені позивачем позовні вимоги, при цьому у відзиві на позовну заяву, поданому 08.10.2014 через відділ діловодства суду, вказав на таке:

- основними напрямами діяльності відповідача-1 є виробництво і поставка сучасного водоочисного обладнання: модульних станцій водопідготовки, систем знезалізнення, систем пом'якшення води, систем для видалення сірководню, фільтрів комплексного очищення, фільтрів механічного очищення, систем зворотного осмосу та іншого обладнання і витратних матеріалів (далі - продукція);

- відповідач-1 завжди виготовляв продукцію згідно формули за патентом на корисну модель "ІНФОРМАЦІЯ_1" НОМЕР_3 від 10.09.2014;

- право використання корисної моделі за патентом НОМЕР_3 від 10.09.2014 надано відповідачу-1 відповідно до ліцензійного договору від 11.09.2014, укладеного між винахідниками/власниками зазначеного патенту та відповідачем-1;

- відсутність факту державної реєстрації майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель до 10.09.2014 не є порушенням норм діючого законодавства України та не свідчить про те, що відповідачем-1 здійснювалось виготовлення продукції згідно патенту на винахід НОМЕР_1 від 15.05.2006;

- позивачем не долучено до матеріалів справи жодного договору та/або іншого документу, що підтверджував би його співпрацю із відповідачем-1 з реалізації продукції позивача. Видаткові накладні, додані позивачем до позовної заяви в якості доказів, не вказують на те, що товар, що придбавався у відповідності до них, вироблявся згідно патенту НОМЕР_1 від 15.05.2006. Відповідач-1 вважає, що за відсутності вказаних документів можна стверджувати лише про те, що відповідач-1 придбавав продукцію позивача для власних потреб;

- інформація щодо суті винаходу, на підставі якого здійснюється виробництво продукції позивача, характеристик продукції позивача, її складу, механізму роботи та порядку встановлення розміщена на сайті позивача http://www.ecosoft.ua/media/asset/ll.jpg та є загальнодоступною. Відповідач-1 стверджує, що не отримував від позивача інформацію щодо формули, за якою виготовляється продукція останнього, докази протилежного позивачем не надані;

- відповідачу-1 не відомо про існування магазину "ІНФОРМАЦІЯ_2", через який, як стверджує позивач, відповідачем-2 здійснювалась реалізація продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва відповідача-1;

- відповідач-1 та відповідач-2 не мають жодних договірних відносин з приводу реалізації продукції відповідача-1;

- відповідач-1 не здійснює продажу продукції під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_3";

- рахунок на оплату по замовленню № 2132 від 28.08.2013 та видаткова накладна № 2475 від 04.09.2013 не мають жодного відношення до відповідача-1;

- факт повної/часткової відповідності продукції відповідача-1 продукції позивача не підтверджено належними доказами;

- факт використання відповідачем-1 у своїй продукції кожної ознаки формули винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006 не підтверджено належними доказами;

- експертні висновки, надані позивачем в якості доказів своєї правової позиції, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позивачем не доведено факту того, що на експертизу було надано саме продукцію відповідача-1, висновок був зроблений експертом позивача та виключно в його інтересах, тоді як відповідачу-1 не було відомо про проведення вказаної експертизи та останнього не було залучено до участі в ній, до того ж, надані позивачем експертні висновки не є висновками судового експерта. Як наслідок, відповідач-1 вважає, що питання про те, чи було використано у відповідному продукті відповідача-1 кожну ознаку винаходу, що включена до незалежного пункту формули винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006 згідно з описом останнього, має бути встановлено судом.

Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України (далі - ГК України) відносини, пов'язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст. 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України належать, зокрема, винаходи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", винахід (корисна модель) - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології.

Згідно ч. 1 ст. 459 ЦК України винахід вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим, має винахідницький рівень і придатний для промислового використання.

Об'єктом винаходу може бути продукт (пристрій, речовина тощо) або процес у будь-якій сфері технології (ч. 2 ст. 459 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" об'єктом винаходу (корисної моделі), правова охорона якому (якій) надається згідно з цим Законом, може бути:

продукт (пристрій, речовина, штам мікроорганізму, культура клітин рослини і тварини тощо);

процес (спосіб), а також нове застосування відомого продукту чи процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу.

Суб'єктами права інтелектуальної власності на винахід є: винахідник; інші особи, які набули прав на винахід за договором чи законом (ст. 463 ЦК України).

Частина 1 статті 464 ЦК України встановлює, що майновими правами інтелектуальної власності на винахід є: 1) право на використання винаходу; 2) виключне право дозволяти використання винахід (видавати ліцензії); 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом (ч. 2 ст. 464 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 465 ЦК України майнові права інтелектуальної власності на винахід є чинними з дати, наступної за датою його державної реєстрації, за умови підтримання чинності цих прав відповідно до закону. Строк чинності виключних майнових прав інтелектуальної власності на винахід спливає через двадцять років, що відліковуються від дати подання заявки на винахід в установленому законом порядку (ч. 3 наведеної статті).

Згідно положень ч. 2 ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів (абз.1).

Використанням винаходу (корисної моделі) визнається:

виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях (абз. 4, 5 ч. 2 ст. 28).

Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй (абз. 8 ч. 2 ст. 28).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 34 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" будь-яке посягання на права власника патенту, передбачені статтею 28 цього Закону, вважається порушенням прав власника патенту, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника патенту таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику патенту заподіяні збитки.

Зважаючи на те, що предметом даного позову є вимоги позивача до відповідачів про зобов'язання припинити дії, що порушують права інтелектуальної власності на винахід за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006 та грошове стягнення за неправомірне використання об'єкта інтелектуальної власності, суд дійшов висновку, що для вирішення даного спору по суті необхідно встановити наявність у позивача майнових прав інтелектуальної власності на винахід за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006 та факт порушення відповідачами майнових прав інтелектуальної власності позивача на винахід за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року.

Зібрані у справі докази свідчать, що власником патенту України НОМЕР_1 на винахід "ІНФОРМАЦІЯ_6" є ОСОБА_14, права на винахід за патентом України НОМЕР_1 набули чинності з 15.05.2006, дата подання заявки № - 27.03.2002, дата публікації відомостей про видачу патенту - 15.05.2006, Бюлетень № 5. Оскільки відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" строк дії патенту України на винахід становить 20 років від дати подання заявки до Установи, то патент України на винахід НОМЕР_1 є дійсним станом на час розгляду даного спору. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що відповідно до Ліцензійного договору про використання винаходу від 01.06.2011, укладеного між ОСОБА_14 (ліцензіар) та позивачем (ліцензіат), позивачу належить невиключна ліцензія на використання винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_6" в межах строку дії патенту України НОМЕР_1 від 15.05.2006. Відповідно до п. 1.1 наведеного ліцензійного договору ліцензіатові (позивачеві) надано право на виготовлення, застосування, ввезення, пропозицію до продажу та інше введення в господарський обіг продукції за ліцензією та/або спеціальної продукції (зокрема з використанням у разі потреби спеціального обладнання, комплектуючих вузлів, деталей і сировини, що застосовують ліцензіаром). При цьому згідно з п. 1.2 наведеного договору, ліцензіар зберігає за собою право самому використовувати винахід та продавати невиключні ліцензії на нього третім особам. Згідно п.п. 8.1, 8.2 наведеного ліцензійного договору строк його дії починає свій перебіг з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою ліцензіата та закінчується із закінченням строку дії патенту на винахід, який є предметом цього договору. Станом на час розгляду даного спору Ліцензійний договір про використання винаходу від 01.06.2011 є чинним, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачеві належить невиключна ліцензія на використання винаходу за патентом НОМЕР_1 від 15.05.2006, а саме: позивачу надано право на виготовлення, застосування, ввезення, пропозицію до продажу та інше введення в господарський обіг продукції за ліцензією та/або спеціальної продукції (зокрема з використанням у разі потреби спеціального обладнання, комплектуючих вузлів, деталей і сировини, що застосовують ліцензіаром).

Судом також встановлено, що матеріали справи містять відомості щодо продукту "ІНФОРМАЦІЯ_3", а саме:

- відомості щодо призначення продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" - "Комплексная очистка воды от железа, солей жесткости, марганца, аммония и органических веществ" (документ "Паспорт. Многоцелевые фильтры Organic" (т.1, a.c. 83 на звороті));

- відомості щодо "ІНФОРМАЦІЯ_4" (документ "Паспорт. Многоцелевые фильтры Organic" (т.1, а.с. 84));

- відомості, що "ІНФОРМАЦІЯ_5" - це "...фильтрующий материал нового поколения для комплексной очистки воды... ", "ІНФОРМАЦІЯ_5" - это новейшая многокомпонентная загрузка... " (т. l. a.c. 90);

Також в матеріалах справи наявні:

- Висновок від 25.09.2013 року №25-1/09, наданий к.т.н. ОСОБА_10 науковим співробітником лабораторії іонного обміну та адсорбції НТУУ "КПІ", зокрема, про склад фільтруючого матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_5" (т.1, а.с. 80-81);

- Висновок за результатами науково-технічної експертизи фільтруючого матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_5" виробництва TOB "Діфрано Юніон", наданий експертом Герус.І.І. старшим науковим співробітником Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії НАН України. Наведений висновок містить відомості щодо компонентного складу фільтруючого матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_5" (т.2, а.с. 196-202);

- патент НОМЕР_3 на корисну модель "ІНФОРМАЦІЯ_1" (т.2, а.с. 181-187). Як зазначив відповідач-1 (TOB "Діфрано Юніон") у клопотанні про поновлення провадження у справі та залучення доказів (т. 2, а.с. 92-95), він "завжди виготовляв свою Продукцію згідно формули, викладеної в патенті на корисну модель НОМЕР_3 "ІНФОРМАЦІЯ_1";

- Висновок експертизи щодо умов патентоздатності (корисної моделі за патентом України НОМЕР_3) № 3019/ЗУ/15 від 20.02.2015 (т.2, а.с. 96-102). При проведенні експертизи здійснювався порівняльний аналіз кількісного та якісного складу фільтрувальної композиції за патентом НОМЕР_3 та композиції за патентом НОМЕР_1;

- технічні умови "Картриджі, фільтри та системи для обробки питної води. ТУ У 29.2-1:2011", розроблених TOB "Діфрано Юніон" та затверджених 12.12.2011 генеральним директором цього ж підприємства і Сповіщення про Зміну № 1 до них (т.1, а.с. 100-124). Згідно відомостей з документу "Паспорт. Многоцелевые фильтры Organic" (т.1, а.с. 83) "Многоцелевые фильтры Organic" выпускаются в соответствии с ТУ У 29.2-1:2011";

- Інструкцію № 3.3. для персоналу виробництва стосовно приготування суміші "Multisorb", затверджену генеральним директором ТОВ "Діфрано-Юніон" ОСОБА_8

Відповідно до ч. 2 ст. 462 ЦК України обсяг охорони визначається формулою винаходу.

Формула винаходу - це стисла словесна характеристика технічної суті винаходу, що містить сукупність його суттєвих ознак. Відповідно до п. 6.6.1. Правил складання і подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 22.01.2001 № 22, суть винаходу (корисної моделі) виражається сукупністю суттєвих ознак, достатніх для досягнення технічного результату, який забезпечує винахід (корисна модель).

Тлумачення формули винаходу здійснюється в межах опису до патенту на винахід.

Оскільки позивач стверджував, що відповідач-1 (ТОВ "Діфрано Юніон") у своїй діяльності використовує об'єкт інтелектуальної власності за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006, а саме здійснює виробництво, зберігання, пропонування до продажу і продаж продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" без дозволу позивача, а відповідач-2 (ФОП ОСОБА_1) здійснює реалізацію вказаної продукції, чим порушуються майнові права інтелектуальної власності на винахід за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006, то в процесі розгляду справи суд дійшов висновку, що для вирішення даної справи по суті необхідно визначити:

Чи використовується у продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" кожна ознака винаходу, що включена до незалежного пункту формули за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року, або ознака, еквівалентна їй?

З метою об'єктивного вирішення спору у справі № 910/6028/14, оскільки вказане питання належить до предмету доказування по справі, а для встановлення чи спростування відповідного факту необхідні спеціальні знання, судом було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення судового експерта поставлено вищенаведене питання.

Проведення судової експертизи у справі № 910/6028/14 було доручено судовому експерту ОСОБА_12 (далі - судовий експерт). За результатами дослідження був складений Висновок експерта за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 14037/14-53 від 21.12.2015 у справі № 910/6028/14 (далі - Висновок експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015).

У вищенаведеному висновку судовий експерт зазначив, що при відповіді на питання: Чи використовується у продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" кожна ознака винаходу, що включена до незалежного пункту формули за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року, або ознака, еквівалентна їй? слід враховувати положення ч. 2 ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", відповідно до яких "Використанням винаходу (корисної моделі) визнається:

виготовлення продукту із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях.

Продукт визнається виготовленим із застосуванням запатентованого винаходу (корисної моделі), якщо при цьому використано кожну ознаку, включену до незалежного пункту формули винаходу (корисної моделі), або ознаку, еквівалентну їй".

Отже, факт використання винаходу, встановлюється шляхом зіставлення всіх ознак, включених в незалежний пункт формули винаходу з ознаками об'єкта господарської діяльності.

Судовий експерт також зазначив, що в досліджуваному випадку, виходячи зі змісту питання та з того, що формула стосується двох об'єктів винаходу, дослідження із зіставлення ознак необхідно проводити за кожним незалежним пунктом формули.

Отже, якщо всі ознаки винаходу першого незалежного пункту формули за патентом України НОМЕР_1 наявні в об'єкті господарської діяльності - продукті "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон", то такий об'єкт визнається виготовленим із використанням винаходу.

З Висновку експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015 вбачається, що для відповіді на поставлене перед експертизою питання дослідження проводилось шляхом зіставлення всіх ознак, включених в перший незалежний пункт формули винаходу за патентом НОМЕР_1 з ідентичними або еквівалентними ознаками продукту "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон".

Як зазначено у Висновку експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015, ідентичними називають ознаки, що збігаються за функцією, яку вони виконують, і за формою їх виконання. Еквівалентними називають ознаки, що збігаються за функцією, яку вони виконують, і за результатом, якого досягають при використанні заявленого винаходу. При визначенні еквівалентності ознак беруть до уваги їх взаємозамінність, а також той факт, що використання аналога замість відповідної ознаки винаходу, що заявляється, не змінює його властивостей. Якщо при встановленні факту використання виявиться, що має місце заміна однієї або декількох ознак винаходу іншими взаємозамінними елементами (еквівалентними), то такий виріб (об'єкт, продукт, та ін.) визнається таким, в якому використані всі ознаки, перелічені у незалежному пункті формули винаходу.

Результати порівняння ознак, включених до першого незалежного пункту формули винаходу "ІНФОРМАЦІЯ_6" за патентом НОМЕР_1, та ознак продукту "ІНФОРМАЦІЯ_3", судовий експерт виклав у таблиці 2 на стор. 11-12 Висновку експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015.

Результати проведеного судовим експертом дослідження надали підстави для висновку про те, що у продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон", відомості про склад якого наявні в матеріалах справи, не використано кожну ознаку першого незалежного пункту формули винаходу, за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року.

Таким чином, Висновок експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015 у справі № 910/6028/14 обґрунтовано підтвердив той факт, що у продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" не використано кожну ознаку першого незалежного пункту формули винаходу за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ГПК України, проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Як зазначено у Висновку експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015, проведення судової експертизи було доручено старшому судовому експерту відділу товарознавчих досліджень та досліджень інтелектуальної власності лабораторії автотехнічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень ОСОБА_12, судовому експерту четвертого кваліфікаційного класу, яка має вищу економічну та спеціальну освіту в галузі інтелектуальної власності, освітньо-кваліфікаційний рівень "спеціаліст", кваліфікацію судового експерта за спеціальностями, з правом проведення судових експертиз, в тому числі за спеціальністю 13.3 "Дослідження, пов'язані з винаходами і корисними моделями", (Свідоцтво Міністерства юстиції України № 52-11, видане ЕКК Київського НДІСЕ) та стаж експертної роботи з досліджень об'єктів інтелектуальної власності - 10 років з 2005 року. Про кримінальну відповідальність відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України судового експерта попереджено.

З огляду на наведене, суд вважає, що Висновок експерта № 14037/14-53 від 21.12.2015 у справі № 910/6028/14 (далі - Висновок судового експерта) був складений кваліфікованим судовим експертом відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу", а тому цей висновок приймається судом в якості належного та допустимого доказу по справі № 910/6028/14. При цьому суд взяв до уваги, що при проведенні дослідження під час судової експертизи у справі № 910/6028/14 та наданні висновку судовим експертом враховувався як джерела Висновок від 25.09.2013 року №25-1/09, наданий к.т.н. ОСОБА_10 науковим співробітником лабораторії іонного обміну та адсорбції НТУУ "КПІ" (т.1, а.с. 80-81), Висновок за результатами науково-технічної експертизи фільтруючого матеріалу "ІНФОРМАЦІЯ_5" виробництва TOB "Діфрано Юніон", наданий експертом Герус.І.І. старшим науковим співробітником Інституту біоорганічної хімії та нафтохімії НАН України (т.2, а.с. 196-202) та Висновок експертизи щодо умов патентоздатності (корисної моделі за патентом України НОМЕР_3) № 3019/ЗУ/15 від 20.02.2015, наданий Державним підприємством "Український інститут промислової власності" (т.2., а.с. 96-102). Водночас суд взяв до уваги і те, що при проведенні дослідження та наданні висновку судовий експерт не враховував як джерело наявний в матеріалах справи висновок патентного повіреного України ОСОБА_11, оскільки цей висновок містить протирічливі дані.

Судом досліджено, що наявний в матеріалах справи Експертний висновок спеціаліста від 07.10.2013 складений патентним повіреним України ОСОБА_11 (т.1, а.с. 77-79) (далі - Висновок патентного повіреного) на підставі Експертного висновку № 25-1/09, наданого к.т.н. ОСОБА_10, науковим співробітником лабораторії іонного обміну та адсорбції НТУУ "КПІ" (т.1, а.с. 80-81).

Судом встановлено, що Висновок патентного повіреного протилежний за змістом Висновку судового експерта у справі № 910/6028/14. Так, за Висновком патентного повіреного всі ознаки запатентованої композиції фільтруючого матеріалу для комплексного очищення води, що включені до незалежного п. 1 формули винаходу за патентом НОМЕР_1, використані у ІНФОРМАЦІЯ_3 виробництва ТОВ "Діфрано Юніон".

Судом також встановлено, що Висновок патентного повіреного складено на замовлення позивача, що безпосередньо підтверджується останнім у позовній заяві.

Водночас суд відзначає, що Висновок патентного повіреного не може вважатись актом судової експертизи та не приймається судом у якості належного і допустимого доказу по справі № 910/6028/14 з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Як зазначено в абз. 5 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" (далі - постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4), не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Згідно абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4, за наявності в одній і тій же справі протилежних за змістом висновків як спеціаліста, так і судового експерта, їх оцінка здійснюється за правилами статей 42, 43 ГПК України з наданням у зазначеному випадку переваги висновкові судового експерта.

Зі змісту абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 вбачається необхідність попередження господарським судом особи, яка проводитиме судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від покладених на неї обов'язків.

Як вбачається з матеріалів даної справи, пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 22.09.2014, якою призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності у справі № 910/6028/14 та зупинено провадження у цій справі, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судову експертизу" судового експерта попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, підставним є висновок про те, що судова експертиза у справі № 910/6028/14 за результатами якої був складений Висновок експерта за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 14037/14-53 від 21.12.2015 була проведена на підставі всіх наявних в даній справі матеріалів та з урахуванням обставин даної справи, які мають значення для проведення призначеної ухвалою суду від 22.09.2014 судової експертизи. Крім цього, судовий експерт ОСОБА_12 відповідно до ст. 4 Закону України "Про судову експертизу" була попереджена про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

Таким чином, за наявності в даній справі протилежних за змістом висновків як спеціаліста, так і судового експерта, судом здійснена їх оцінка за правилами статей 42, 43 ГПК України з наданням у зазначеному випадку переваги Висновкові судового експерта.

Отже, оскільки Висновок судового експерта підтвердив, що у продукції "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" не використано кожну ознаку першого незалежного пункту формули винаходу за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року, то з урахуванням положень ч. 2 ст. 28 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі" суд дійшов висновку, що продукція "ІНФОРМАЦІЯ_3" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Діфрано Юніон" не може бути визнаною виготовленою із застосуванням винаходу за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року, невиключні права на використання якого належать позивачу відповідно до Ліцензійного договору про використання винаходу від 01.06.2011. В свою чергу, такий висновок суду повністю спростовує доводи позивача про використання відповідачем-1 винаходу за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року, а рівно про порушення відповідачем-1 майнових прав інтелектуальної власності на винахід за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року.

Оскільки відповідальність, зокрема, у спосіб, визначений приписами ч. 2 ст. 432 ЦК України, виникає лише внаслідок порушення прав інтелектуальної власності суб'єкта права інтелектуальної власності, то за відсутності порушення відповідачем-1 прав інтелектуальної власності на винахід за патентом України НОМЕР_1 від 15.05.2006 року, відсутні підстави для настання відповідальності відповідача-1.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) зазначено, що в юридичних актах термін "інтерес", враховуючи його як етимологічне, так і загальносоціологічне, психологічне значення, вживається у широкому чи вузькому значенні як самостійний об'єкт правовідносин, реалізація якого задовольняється чи блокується нормативними засобами. Конституційний Суд України, вважав за необхідне здійснити інтерпретацію поняття "інтерес" у вузькому розумінні цього слова, оскільки у клопотанні народних депутатів України йдеться саме про такий різновид інтересу у словосполученні "охоронюваний законом інтерес", тобто інтерес, який, на відміну від інтересу в широкому розумінні, перебуває виключно у логічно-смисловому зв'язку із суб'єктивними правами, але прямо ними не опосередковується, тобто виходить за межі останніх.

Виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

У випадках, коли інтерес не підлягає охороні ані законом, ані правом, законодавець завжди прямо про це зазначає. Так, у Цивільному кодексі України містяться поняття інтересу, який може суперечити загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15), інтересам інших (стаття 64), та інтересу, який не суперечить закону (стаття 980), чим підкреслюється, що у тих чи інших правовідносинах, з одного боку, існують інтереси, які не підлягають охороні законом, оскільки вони йому суперечать, а з другого - може виникнути конфлікт інтересів. Частина третя статті 16 названого Кодексу застерігає, що суд може відмовити у захисті інтересів особи, якщо при реалізації останніх вона не утримується від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині, має намір завдати шкоди іншій особі або зловживати правом в інших формах, не додержується моральних засад суспільства, неправомірно обмежує конкуренцію, вдається до недобросовісної конкуренції, зловживає монопольним становищем на ринку.

Отже, інтерес може бути як охоронюваним законом, правоохоронюваним, законним, так і незаконним, тобто таким, що не захищається ні законом, ні правом, не повинен задовольнятися чи забезпечуватися ними, оскільки такий інтерес спрямований на ущемлення прав і свобод інших фізичних і юридичних осіб, обмежує захищені Конституцією та законами України інтереси суспільства, держави чи "всіх співвітчизників" або не відповідає Конституції чи законам України, загальновизнаним принципам права. Наголос на "охоронюваності законом" чи законності того чи іншого інтересу законодавець робить не завжди, зважаючи на те, що згадувані у законах інтереси не суперечать Конституції України або випливають з її змісту. Таке акцентування, про що, у першу чергу, свідчать Цивільний процесуальний кодекс України, Кримінально-процесуальний кодекс України, Господарський процесуальний кодекс України, застосовується лише у разі, коли не виключена можливість шляхом зловживання інтересами, прагненнями, використовуючи ті чи інші юридичні норми, забезпечити реалізацію незаконних інтересів. Саме на запобігання таким можливостям спрямоване положення статті 4 Цивільного процесуального кодексу України: заінтересована особа вправі звертатись до суду за захистом не будь-якого, а виключно охоронюваного законом інтересу, законного інтересу.

Для правильного розуміння поняття "охоронюваний законом інтерес" важливо враховувати й те, що конфлікт інтересів притаманний не тільки правовим і неправовим інтересам, а й конгломерату власне законних, охоронюваних законом і правом інтересів. Йдеться про виключно легітимні, але конкуруючі інтереси покупця і продавця, боржника і кредитора, наймача і наймодавця, споживача і товаровиробника, прокурора і адвоката, слідчого і підозрюваного тощо. Певною конфліктністю характеризуються і охоронювані законом та правом інтереси громадянина і держави, особи і суспільства, акціонера і акціонерного товариства, національні і загальнолюдські, приватні і публічні тощо.

Для вирішення питань, порушених народними депутатами України у конституційному поданні, особливого значення набуває чітке розмежування понять "інтерес" (у вузькому розумінні) і "суб'єктивне право", логічно-смисловий зв'язок між якими є очевидним: і те, й інше опосередковується об'єктивним правом, гарантується і охороняється державою тощо.

Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб'єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов'язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість. Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимсь конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб'єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки.

Отже, поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач не довів наявність у нього всіх передбачених частиною 1 статті 464 ЦК України майнових прав інтелектуальної власності на винахід за патентом № НОМЕР_1 від 15.05.2006, оскільки такі права відповідно до приписів ч. 2 ст. 464 ЦК України належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Наразі судом встановлено, що відповідно до Ліцензійного договору про використання винаходу від 01.06.2011 власником спірного патенту (ОСОБА_14) надано позивачу тільки право на виготовлення, застосування, ввезення, пропозицію до продажу та інше введення в господарський обіг продукції за ліцензією та/або спеціальної продукції (зокрема з використанням у разі потреби спеціального обладнання, комплектуючих вузлів, деталей і сировини, що застосовують ліцензіаром) (п. 1.1 наведеного договору). При цьому Ліцензійним договором про використання винаходу від 01.06.2011 не передбачено передачу позивачу таких майнових прав, як виключне право дозволяти використання винахід (видавати ліцензії); виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

В свою чергу, позивач не довів суду наявність саме його порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, на захист яких подано позов, тобто позивач не довів підставність свого звернення із даним позовом до господарського суду.

Отже суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України підставність свого звернення із даним позовом до господарського суду та заявлених ним позовних вимог до відповідача-1, на яких він наголошував при зверненні з позовом до суду на підставі Ліцензійного договору про використання винаходу від 01.06.2011 та з посиланням на приписи ст.ст. 424, 426, 432, 462, 464 та ст.ст. 6, 28, 34 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

За наведених обставин, вимоги позивача до відповідача-1 суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому в частині позовних вимог до відповідача-1 суд відмовляє повністю.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази припинення підприємницької діяльності Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1, враховуючи, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-2 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, до складу яких згідно ст. 44 наведеного Кодексу входять судовий збір та суми, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, при відмові в позові покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 22, 31, 32, 33, 34, 41, 42, 43, 44, 49, п. 6 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В частині позовних вимог до відповідача-1 відмовити повністю.

Припинити провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача-2, у зв'язку з припиненням діяльності суб'єкта господарювання.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.01.2016.

Суддя Гумега О.В.