ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" лютого 2016 р.Справа № 922/323/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши заяву ТОВ "Килими України" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Килими України", м.Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Факторинг Про", м.Полтава,
про визнання недійсним договору та усунення перешкод в користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Килими України", м.Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", м.Полтава, в якій просить суд: визнати недійсним односторонній правочин ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", , у вигляді звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання на предмет іпотеки нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м, літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м, розташовані за адресою: Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01; усунути перешкоди в користуванні майном (нежитловими будівлями літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м. та літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б) позивачем шляхом скасування запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності № 12967865 щодо обєкта нерухомого майна нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м, літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м, розташованого за адресою: Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, та відновлення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності № 2490902 щодо обєкта нерухомого майна нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м, літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м, розташованого за адресою: Харківська обл., м.Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01; усунути перешкоди в користуванні майном позивачем шляхом заборони ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", , втручатися у господарську діяльність ТОВ "КИЛИМИ УКРАЇНИ" при укладанні та виконанні договорів, що укладаються ТОВ "КИЛИМИ УКРАЇНИ" з орендарями нежитлових приміщень в нежитлових будівлях літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м. та літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б; визнати недійсним Договір відступлення прав за Іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_1, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30 серпня 2007 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540, посвідчений ОСОБА_2, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22 січня 2015 року і зареєстрований в реєстрі за № 88; визнати недійсним Договір про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22 січня 2015 року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", , ТА ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "СТАНДАРТ", .

Ухвалою господарського суду від 01.09.2015р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 09.09.2015р. о 10:30 год.

Разом з позовною заявою позивачем, через канцелярію суду, надано заяву про забезпечення позову, в якій заявник, в порядку ст. ст. 66, 67 ГПК України, просить суд вжити заходів до забезпечення позову, а саме: заборонити органам та субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на нежитлові будівлі: літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, власник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", , країна реєстрації: Україна, Полтавська обл., м. Полтава, вулиця Ветеринарна, будинок 22; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", , в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників будь-яким чином перешкоджати Товариству з обмеженою відповідальністю «Килими України» у здійсненні володіння, користування та розпорядження нежитловими будівлями літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б.

В наданій заяві позивач зазначив, що позивач є належним власником нерухомого майна - нежитлових будівель літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м. та літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., що розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, на підставі договору купівлі-продажу, р.№ 6993, посвідченого 16.09.2004 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3

В березні 2015 року (вхідний но від 11.03.2015 р.) до позивача надійшов лист № 1/26 від 26.02.2015 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО" про те, що за договором відступлення прав за іпотечним договором № 07-238, посвідченим ОСОБА_1, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 30 серпня 2007 року та зареєстрованим в реєстрі за № 1-2540 від 22 січня 2015 року, та договором про надання фінансових послуг факторингу № 02/22.01.2015 від 22 січня 2015 року, відповідач є кредитором позивача за кредитним договором № 333 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 30.08.2007 року, що був укладений між позивачем та ПАТ "ОСОБА_4 ВОРОТА". 24.03.2015 року позивач у відповідь на вищезазначений лист відповідача направив відповідачеві ОСОБА_5 про надання доказів переходу прав у зобовязанні (вих.№ 107) цінним листом з описом вкладення до цінного листа, в якій просив надати позивачеві копії документів-доказів переходу до відповідача прав кредитора. Відповідь на вимогу позивача від відповідача не надійшла. Не маючи документів щодо підтвердження дійсності факту переходу до відповідача прав Іпотекодержателя на належні позивачу обєкти нерухомості, позивач оспорює факт переходу цих прав до відповідача.

Також позивач зазначив, що на момент подання позову позивачеві стало відомо, що 20.01.2016 року о 22 год. 03 хв. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, м.Київ, ОСОБА_6 було винесено рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень, індексний номер: 27881423 від 20.01.016 22:37:21, згідно з яким право власності на обєкти нерухомого майна, належні ТОВ "Килими України", було зареєстровано за відповідачем. Як підстава виникнення права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено іпотечний договір із застереженням, серія та номер: 1-2540, виданий 30.08.2007, видавник: ОСОБА_1, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається на ст. 66, 67 ГПК України, п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" та зазначає, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення та зробити неможливим виконання рішення у даній справі.

Фактичні обставини, з якими позивач пов'язує застосування заходів до забезпечення позову, позивач обґрунтовує тим, що відповідач порушив порядок позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя, не володіє статусом іпотекодержателя, організував незаконну реєстрацію права власності відповідача на спірне майно, внаслідок чого існує значний ризик подальшого незаконного відчуження спірного обєкта нерухомості на третю особу, що в подальшому може утруднити або зробити взагалі неможливим виконання рішення суду у даній справі, а також має наслідком позбавлення права власності позивача на належне йому майно, оскільки, на даний час вже відбулося переоформлення права власності на відповідача на підставі недійсних документів. Крім того, позивач вказує на те, що законність його володіння та користування спірним нерухомим майном оспорюється відповідачем, який будучи формальним (за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно) власником спірної нерухомості намагається позбавити позивача володіння та користування спірним майном.

Дослідивши подані позивачем разом із позовною заявою та заявою про забезпечення позову матеріали, враховуючи підтверджені ними обставини справи, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, керуючись вимогами ст. 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, а також Постановою Пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 65 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи. їх посадових осіб виконати певні дії (звіряти розрахунки, провести огляд доказів у місті їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості. Висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитись з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження; вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову; вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р., застосування заходів до забезпечення позову є гарантією реального виконання рішення суду.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд зазначає, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Забезпечення позову, як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись, як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому, вжиття таких заходів - є правом господарського суду. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства. При цьому розділ Х ГПК України не містить чіткого переліку спорів або обставин, за яких вживаються заходи до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, в силу вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу повинна довести його необхідність та адекватність.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо правомірності дій та вимог відповідача щодо здійснення позасудової процедури задоволення прав іпотекодержателя. При цьому за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником спірного майна зареєстрований саме відповідач, який, за наявними у справі даними, є факторінговою компанією, тобто фінансовою установою, які, як правило, не здійснюють безпосередньо діяльності щодо експлуатації нерухомого майна відповідно до його цільового призначення. За таких обставин справи суд вважає достатньо обгрунтованими припущення позивача щодо високого ступеня ризику подальшого відчуження спірного нерухомого майна відповідачем, який вже здійснив дії щодо реєстрації свого права власності на таке майно.

Суд враховує, що Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції" № 475/97- ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд враховує, що відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. виносячи ухвалу про заборону вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

Крім того, суд, враховуючи вимоги щодо адекватності заходів забезпечення позову, вважає доцільним обмежитись забороною відповідачу лише перешкоджати позивачу здійснювати володіння та користування спірним нерухомим майном, адже заборона розпорядження цим майном є надмірною через вжиття заходів щодо заборони здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна. Суд наголошує, що саме за такого обсягу заходів забезпечення позову буде досягнута їх процесуальна мета й збережено поточний стан у правовідносинах сторін до вирішення судом спору між ними по суті.

Господарський суд, за змістом ст. 43 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Дослідивши підстави, викладені в заяві про забезпечення позову в її обґрунтування, та додані до позовної заяви матеріали, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суд роз'ясняє, що відповідно до статті 68 Господарського процесуального кодексу України, питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справ, із зазначенням про це вирішенні чи ухвалі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 65, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Килими України", м. Харків, про вжиття заходів до забезпечення позову - задовольнити частково.

З метою забезпечення позову:

- заборонити органам та субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються відчуження та реєстрації прав на нежитлові будівлі літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б, власник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", , країна реєстрації: Україна, Полтавська обл., м.Полтава, вулиця Ветеринарна, будинок 22;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФАКТОРИНГ ПРО", , в особі будь-яких його органів, посадових осіб, працівників та представників будь-яким чином перешкоджати Товариству з обмеженою відповідальністю "Килими України" у здійсненні володіння та користування нежитловими будівлями літ. "АА-8" площею 15285,0 кв.м., літ. "АБ-1" площею 11431,4 кв.м., які розташовані за адресою: Харківська область, місто Харків, вулиця Морозова, будинок 13Б.

Направити цю ухвалу відповідно до вимог ч. 2 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції (м. Харків, вул.Короленка, 16) для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяжень.

Ухвала набирає чинності 11.02.2016р., підлягає негайному виконанню та є виконавчим документом, згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Строк пред`явлення ухвали до виконання - один рік до - 12.02.2017 р.

Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Килими України" (61036, м. Харків, вул.Морозова, 13Б,к.205, ).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_7