ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2016 р. Справа № 925/1870/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна

компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго,

м. Умань, Черкаської області

про стягнення 2 561 038 грн. 72 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго про стягнення боргу у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі - продажу природного газу №2723/14-КП-36 від 31 січня 2014 року в розмірі 2 561 038 грн. 72 коп., а саме: 931 090 грн. 82 коп. борг за поставлений природний газ, 478 423 грн. 53 коп. пеня, 65 588 грн. 05 коп. 3% річних та 1 085 936 грн. 32 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 листопада 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 12 січня 2016 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 12 січня 2016 року на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву на 26 січня 2016 року, в судовому засіданні від 26 січня 2016 року було оголошено перерву до 04 лютого 2016 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 січня 2016 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних підтримав та повідомив, що суму основного боргу відповідачем сплачено.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, а також застосувати п. 3 ст. 83 ГПК України і зменшити розмір пені.

В судовому засіданні, яке відбулося 04 лютого 2016 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1870/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 31 січня 2014 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Уманським комунальним підприємством Уманьтеплокомуненерго (покупець) було укладено договір купівлі - продажу природного газу за №2723/14-КП-36.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, а останній - прийняти та оплатити природний газ на умовах цього договору.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 2.1. договору продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 855 тис. куб. м.

Пунктом 5.2. договору визначено, що ціна за 1 000 куб. м. природного газу становить 3 462 грн. 26 коп., крім того ПДВ - 20% - 692 грн. 45 коп., всього з ПДВ 4 154 грн. 71 коп.

У звязку зі зміною ціни на газ, що поставлявся, сторони укладали відповідні додаткові угоди №№1-3, 4/2, 5, 6 (а.с.23-28).

Позивач свої зобовязання за договором купівлі продажу виконав повністю та поставив відповідачу природний газ протягом січня квітня та жовтня грудня 2014 року в обсязі 838,635 тис. куб. м. на загальну суму 2 873 284 грн. 09 коп.

Поставка позивачем природного газу відповідачу підтверджується підписаними сторонами копіями актів приймання передачі природного газу (а.с. 29-35).

Як зазначав позивач у своєму позові, відповідач в свою чергу зобовязання по оплаті поставленого газу виконав частково, в звязку з чим станом на 02 листопада 2015 року борг відповідача складає 931 090 грн. 82 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оскільки природний газ постачався за період з січня квітня та з жовтня грудня 2014 року, то строк оплати за спожитий природний газ настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказувалося вище, відповідачем було сплачено суму основного боргу в повному обсязі, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень копії яких знаходяться в матеріалах справи, а також письмовими поясненнями позивача.

Водночас судом враховано, що суму боргу в розмірі 776 969 грн. 68 коп. було сплачено відповідачем після звернення позивача з відповідним позовом до суду, в звязку з чим суд вважає за необхідне припинити провадження у справі в цій частині на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В решті стягнення суми основного боргу слід відмовити, у звязку з безпідставним нарахуванням.

При цьому судом було також враховано, що станом на 31 жовтня 2015 року борг відповідача складав 892 904 грн. 15 коп. (а.с.65), а з позовом до суду позивач звернувся 23 листопада 2015 року (а.с.60).

Оскільки відповідач здійснював оплату поставленого газу з порушенням строку, визначеного п. 6.1. договору, позивачем заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 65 588 грн. 05 коп. 3 % річних та 1 085 936 грн. 32 коп. інфляційних втрат (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2. договору купівлі продажу передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В пункті 9.3. договору визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

В звязку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого газу, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 478 423 грн. 53 коп. пені (розрахунок штрафних санкцій знаходиться в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку нарахування пені, 3% річних та інфляційних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3. судом встановлено, що розмір пені, річних та інфляційних нараховано позивачем вірно, а тому заявлені до стягнення суми підлягають задоволенню.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені, суд дійшов висновку, що останнє задоволенню не підлягає, оскільки даний випадок в розумінні ст. 83 ГПК України не є винятковим, крім того розмір нарахованих штрафних санкцій на думку суду є співрозмірним зі строком порушення зобовязання, його розміром, а також відповідає вимогам Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Сплата неустойки є одним із визначених законом правових наслідків порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Оскільки відповідачем було сплачено суму основного боргу в розмірі 776 969 грн. 68 коп. після звернення позивача до суду, то судовий збір в цій частині покладається на відповідача.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі №925/1870/15 в частині вимог про стягнення з Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго 776 969 грн. 68 коп. основного боргу припинити.

3. Стягнути з Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго, вул. Тищика, 12а, м. Умань, Черкаської області, ідентифікаційний код 02082675 на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 65 588 грн. 05 коп. 3% річних, 1 085 936 грн. 32 коп. інфляційних втрат, 478 423 грн. 53 коп. пені та 36 102 грн. 96 коп. витрат на сплату судового збору.

4. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 08 лютого 2016 року.

Суддя А.В.Васянович