ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

01 лютого 2016 р.

Справа № 902/1485/14

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслойд" (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, буд.73, кв.1)

до:Спільного українсько-ліванського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бейрут+" (21100, м.Вінниця, вул.Келецька, б.84, кв.74)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Райз" (03115, м.Київ, пр-т Перемоги, 121-В)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (22340, АДРЕСА_1)

про стягнення 120015,92 грн. збитків

Головуючий суддя: Яремчук Ю.О.

судді: Банасько О.О.

Тварковський А.А.

Cекретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники :

позивача: ОСОБА_4

відповідача: ОСОБА_5

третьої особи ПАТ " Райз": Лавренова О.А.

третьої особи ОСОБА_2: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

В провадженні судді Говор Н.Д. перебувала справа № 902/1485/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслойд" до Спільного українсько-ліванського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бейрут", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Публічне акціонерне товариство "Райз" та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення 120015,92 грн. збитків.

За наслідками розгляду вказаної справи 26.12.2014 року прийнято рішення, яке в подальшому було оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

10.11.2015 року справа № 902/1485/14, після її перегляду Вищим господарським судом України повернулась до Господарського суду Вінницької області.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.10.2015 року, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 року та рішення Господарського суду Вінницької області від 26.12.2014 року по справі № 902/1485/14 скасовано, а справу № 902/1485/14 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

10.11.2015 р. відповідно до автоматизованого розподілу документообігу суду справу №902/1485/14 передано судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 10.11.2015 року справу № 902/1485/14 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 01.12.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю "Транслойд" та спільним українсько-ліванським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бейрут+" був укладений договір на перевезення небезпечних вантажів та транспортно-експедиційне обслуговування. В межах даного договору, була укладена заявка на перевезення небезпечного вантажу № 1. ТОВ "Транслойд", залучив СУЛП ТОВ "Бейрут+" в якості перевізника, для виконання умов договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 100114 від 10.01.2014 року та Заявки до нього, що укладені між замовником - ПАТ "Компанією "Райз" та виконавцем - ТОВ "Транслойд". Під час здійснення перевезення 27.08.2014 р. водій виявив недостачу вантажу що перевозився та викликав працівників міліції для фіксації факту зникнення товару. Працівники міліції після огляду автомобіля прийняли рішення відкрити кримінальне провадження та надали витяг з кримінального провадження. Під час приймання вантажу на складі вивантаження (на складі "Компанія "Райз), виявлено нестачу засобів захисту рослин "Ріпіус"в кількості 400 л. "Даліла 600 ТН" в кількості 20 л. та пошкодження засобів захисту рослин "Даліла 600 ТН" в кількості 20 л., про що відповідно складено Акт виявлення № 27.08.14 від 27.08.2014 року, Акт огляду пошкодженого майна від 27.08.2014 р. та здійсненні відповідні записи недостачі в товарно-транспортній накладній. 29.08.2014 року позивач отримав претензію від замовника - ПАТ "Компанія "Райз" про відшкодування шкоди в сумі 216 132,44 гривні, а 04.09.2014 року, позивач направив на адресу відповідача аналогічну претензію на суму 216 132,44 грн. Позивач у відповідь на претензію ПАТ "Компанії Райз", запропонував останньому компенсувати суму претензійних вимог шляхом надання такого самого товару у кількості втраченого та зіпсованого товару. Після розгляду пропозиції позивача, ПАТ "Компанії "Райз" частково задовольнила пропозицію щодо компенсації збитків шляхом поставки засобів захисту рослин у наступній кількості з належною якістю: "Ріпіус" у кількості 400 л. та "Даліла 600 ТН" у кількості 20 л. (втрачений товар). А що стосовно відшкодування пошкодженого товару "Даліла 600 ТН" (20 л.) то ПАТ "Компанії Райз" вимагає відшкодувати 5,5 л. вартості препарату шляхом перерахування грошових коштів (так як залишок препарату в пошкоджених каністрах становить 14,5 л.).

Зазначено, що на виконання претензійних вимог з уточненнями та умов договору з ПАТ "Компанією "Райз", позивач поніс збитки на придбання втраченого відповідачем вантажу, а саме: 07.10.2014 року позивач придбав у ТОВ "Річ Харвест" препарат "Ріпіус" у кількості 400 л. за ціною 97612,80 грн. з ПДВ. а 13.10.2014 року у ТОВ "ТЕРРАВІТА УКРАЇНА" - препарат "Деліла 600 ТН" у кількості 20 л. за ціною 16279.20 грн., з ПДВ. Крім цього, відповідно до виставленого рахунку-фактури на оплату № РФ-10045-01923 від 27.08.2014 р. ПАТ "Компанії "Райз", 15.10.2014 р. позивач сплатив на їх розрахунковий рахунок грошові кошти за пошкоджений товар "Деліла 600 ТН" (за 5,5 л.) в сумі 6 123,92 грн. Після придбання вказаних препаратів, позивач доставив товар на склад ПАТ "Компанії "Райз" відповідно до акту приймання-передачі товару. Таким чином, за неналежне виконання відповідачем умов договору (втрата та пошкодження перевізного товару) позивач поніс збитки у розмірі 120015,92 грн.

Позивач намагався вирішити питання з відповідачем стосовно відшкодування шкоди шляхом переговорів, але останній відмовився, надіслані претензії відповідачем проігноровані. Вантаж було пред'явлено до перевезення в повній цілісності та чисельності, та відповідачем отримано в повному обсязі та належної якості, про що свідчить підпис водія ОСОБА_2 в товарно-транспортній накладній. Відповідач не відшкодував збитки понесені позивачем, що і стало підставою для подачі позовної заяви.

Відповідач у відзивах на позов (№ б/н від 06.11.2014р.та № б/н від 25.11.2015 року) проти позову заперечив з тих підстав, що вказані посилання позивача не відповідають дійсності, оскільки, жодних договірних зобов'язань по перевезенню вантажу між ТОВ "Транcлойд" та СУЛП ТОВ "Бейрут+" не існувало та не існує на даний час, серед матеріалів позовної заяви відсутні докази приймання відповідачем та передачі з боку позивача вантажу за вказаним договором (акт приймання-передачі, тощо), докази переміщення вантажу (належним чином оформлена товарно-транспортна накладна), а тим більше, відсутні докази виявлення та фіксування випадку нестачі чи пошкоджень вантажу (Акт виявлення (огляду) пошкодженого манна, тощо. Жодних документальних доказів щодо участі відповідача в договірних відносинах з позивачем пов'язаних з перевезенням вантажу, не існувало та не існує, то в свою чергу свідчить про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача.

Зазначено, що до позовної заяви позивачем додано документи, зі змісту яких вбачається існування договірних відносин між ТОВ "Транслойд" та ПАТ "Компанія Райз" на предмет виконання договору №100114 від 10.01.2014 року про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом. Зокрема, з доданої позивачем до позовної заяви товарно-транспортної накладної №РС-00-00046621 від 26.08.2014 року слідує, що перевізником є ТОВ "Транслойд", а замовником є ПАТ "Компанія "Райз". Відповідач не виступав перевізником в зазначених вище відносинах, а відтак, не повинен нести відповідальність за неналежне виконання або не виконання договірних відносин, сторонами в яких були ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "Транслойд". Власником автомобіля марки IVECO д.н.НОМЕР_3, яким, згідно товарно-транспортної накладної № РС-00-00046621 від 26.08.2014 року здійснювалось перевезення ТОВ "Транслойд" вантажу, є фізична особа ОСОБА_8, що підтверджується технічним паспортом на автомобіль, копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно інформації зазначеній в товарно-транспортній накладній водієм автомобіля є фізична особа ОСОБА_2. З огляду на викладене позовні вимоги позивача є безпідставні та необґрунтовані, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Ухвалою суду від 01.12.2015 року розгляд справи було відкладено на 17.12.2015 року з об'єктивних причин.

Разом з тим, з огляду на складність даної справи та суперечливість доказів, на підставі заяви судді Яремчука Ю.О. від 17.12.2015 року розпорядженням керівника апарату господарського суду Вінницької області від 17.12.2015 року для розгляду справи № 902/1485/14 створено колегію у складі: головуючого судді Яремчука Ю.О., суддів: Банасько О.О., Тварковського А.А.

Ухвалою суду від 17.12.2015 року було прийняти справу до свого провадження.

та призначено справу до розгляду 11.01.2016 року.

Ухвалою суду від 11.01.2016 року розгляд справи було відкладено на 01.02.2016 року з об'єктивних причин.

В судове засідання 01.02.2016 року з'явився представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи публічного акціонерного товариства «Компанія» «Райз».

В судовому засіданні 01.02.2016 року представник позивача позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.02.2016 року проти позовних вимог заперечив з підстав які зазначені у відзивах на позовну заяву та додатковому поясненні (від 01.02.2016 року № 06-52/808/16) де зокрема зазначив, що під час судового розгляду справи було встановлено, що власником транспортного засобу IVECO реєстраційний номер НОМЕР_3, 1996 р.в. є фізична особа ОСОБА_8, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією технічного паспорту даного автомобілі. Також було встановлено і те, що жодного договору оренди вище вказаного автомобіля з боку СУЛП ТОВ «Бейрут+» у його власності не існувало на момент спірних правовідносин. Також зазначає, що судами не було встановлено наявності будь-якого іншого документального доказу того, що вказаний автомобіль був переданий його власником СУЛП ТОВ «Бейрут+» для перевезення зі спірною ТТН № РС-00-00046621 від 26.08.2014 року. Одночасно просить суд звернути увагу на те, що наявність у СУЛП ТОВ «Бейрут +» ліцензійної картки від 15.01.2014 року на перевезення небезпечних вантажів автомобілем IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_3, 1996 р.в., та свідоцтва про допущення транспорту до перевезення небезпечних вантажів № 023143, не стверджує прямого зв'язку з перевезенням, яке здійснював даним автомобілем ОСОБА_2 за ТТН № РС-00-00046621 від 26.08.2014 року. З врахуванням викладеного та з підстав викладених у відзиві відповідач просить суд відмовити у позові.

Разом з тим, представником відповідача в судовому засіданні 01.02.2016 року було подано пояснення ОСОБА_2, в якому останній зазначив, що в серпні 2014 року ОСОБА_2 здійснював перевезення товару на автомобілі марки IVECO державний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_9 Документи на товар (видаткова накладна та товарно-транспортна накладна) йому було надано у м. Біла Церква представниками ТОВ "Транслойд". Підприємство СУЛП "Бейрут+" на вказаний маршрут документів на перевезення (подорожній лист та посвідчення та відрядження) йому не оформляло. В подальшому в дорозі на автозаправці WOG у м. Нова Одеса виявив пошкодження навісного замка, які встановили факт крадіжки товару та порушили кримінальну справу за даним фактом. Працівники ТОВ "Транслойд" склали акт про нестачу та зробили відмітку у товарно-транспортній накладній. На даний час на підприємстві в СУЛП ТОВ "Бейрут +" не працює.

Представник публічного акціонерного товариства «Компанія Райз» позовні вимоги підтримав в повному обсязі, про що зокрема зазначив у письмових поясненнях від ( 24.12.2014 року та 17.12.2015 року), в яких вказано, що між Позивачем (Виконавець) та ПАТ "Компанія"Райз" (Замовник) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 100114 від 10.01.2014 року (надалі "Договір"). На виконання умов договору Замовник оформив заявку № РС-00-00046621 від 21.08.2014 року на переміщення власного товару за маршрутом м. Біла Церква (Київська обл.) - м. Херсон (Херсонська обл.) (із Київської філії ПАТ "Компанія "Райз" на Таврійську філію ПАТ "Компанія "Райз"), в свою чергу Виконавець залучив на окремих договірних правовідносинах перевізника (Відповідач), якому було відвантажено засоби захисту рослин ("Пропоніт 720 к.е." - 800 л., "Даліла 600 ТН" - 1400 л., "Ріпіус" -2400 л.).

Під час приймання вантажу на складі вивантаження (на складі Таврійської філії ПАТ "Компанія "Райз), від водія перевізника (СУЛП ТОВ "Бейрут+") було виявлено нестачу засобів захисту рослин "Ріпіус" в кількості 400 л., "Даліла 600 ТН" в кількості 20 л. та пошкодження засобів захисту рослин "Даліла 600 ТН" в кількості 20 л., про що відповідно складено Акт виявлення № 27.08.14 від 27.08.2014 року, Акт огляду пошкодженого майна від 27.08.2014 р., записи в товарно-транспортній накладній № РС-00-00046621 від 26.08.2014 року, витяг з кримінального провадження № 0000602 від 27.08.2014 року та поясненнями водія, що містяться в матеріалах справи. Як наслідок будучи відповідальною особою згідно умов договору про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 100114 від 10.01.2014 року, ТОВ "Транслойд" компенсував нестачу втраченого товару що зокрема стверджується: 09.10.2014 року Позивач ТОВ «Транслойд» передав ПАТ "Компанія "Райз» втрачений товар - препарат «Ріпіус» у кількості 400 л, відповідно до акту приймання передачі № 1( ціна якого відповідно первинних документів що маються в матеріалах справи 97612,80 грн. з ПДВ); 20.10.2014 року Позивач ТОВ «Транслойд» передав ПАТ "Компанія "Райз» втрачений товар - препарат «Деліла 600ТН» у кількості 20 л за ціною відповідно до акту приймання передачі № 2 (ціна якого відповідно до рахунку на оплату № 353 від 13.0.2014 року становить 16279,20 грн. в тому рахунку ПДВ); 15.10.2014 року ТОВ «Транслойд» сплатив на розрахунковий рахунок ПАТ "Компанія "Райз» грошові кошти за частково пошкоджений товар «Деліла 600 ТН» за 5.5 л., ( так як відповідно листа-погодження до претензії ПАТ «Компанія Райз» за вих. № 986-12 від 30.09.2014 року залишок препарату з 20 літрів складає 14,5 літрів, відповідно втрачено 20л.-14,5 л. + 5.5. л.) в сумі 6123,92 грн. в тому рахунку ПДВ.

У відповідності до вимог 3-ї особи та взаємною погодженістю з Позивачем, заповнення товарно-транспортних накладних при виконанні умов вищевказаного Договору, здійснюється таким чином, що у графі "Автомобільний перевізник" зазначається найменування Виконавця (Позивача), який в свою чергу може здійснювати перевезення вантажу як самостійно - власним транспортом, так і шляхом залучення до виконання перевезень третіх осіб (п. 1.5. Договору).

У поясненнях зазнаначено, про те, що ОСОБА_2 на момент здійснення перевезення був в трудових правовідносинах з відповідачем, про що свідчить наявні в матеріалах справи докази, зокрема: записи в ТТН, санітарний паспорт, в якому зазначено, що ОСОБА_2 є працівником відповідача, ліцензійна картка на перевезення небезпечних вантажів, свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення небезпечних вантажів, свідоцтво про допущення транспорту до перевезення небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв, що проводять небезпечні грузи, власне пояснення водія від 27.08.2014 року (2 пояснення), акт огляду пошкодженого майна, де зазначено представником відповідача ОСОБА_2

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання (втретє) не з'явився, документів витребуваних ухвалами суду не надав, причини своєї неявки не повідомив, при цьому, що про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином ухвалами суду від 10.11.2015 року, 01.12.2015 року та 17.12.2015 року, які надсилались останньому рекомендованою кореспонденцією.

Беручи до уваги приписи ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10.01.2014 р. ПАТ "Компанія "Райз" (Замовник) та ТОВ "Транслойд" (Виконавець) уклали договір про надання транспортно-експедиторських послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 100114 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов'язується доставити автомобільним транспортом ввірений йому Замовником вантаж (відповідно із транспортною накладною) до пункту призначення у встановлений Договором чи замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (Вантажоодержувачу), а Замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з п. 1.2. Договору замовник за цим договором може виступати також і Вантажоодержувачем.

Відповідно до п. 1.3 Договору найменування вантажів, їх обсяг (кількість, вага брутто), місце завантаження, строки (дати) приймання вантажів, дати подачі транспортних засобів під завантаження, пункти призначення, особа-вантажоодержувач, строки доставки та передачі одержувачам,, інші умови надання транспортних засобів і подання вантажів до перевезення, порядок розрахунків та інші умови перевезень, визначаються в разових заявках на перевезення Замовника, які є невід'ємними додатками до цього Договору.

Відповідно до п. 1.5 Договору виконавець має право залучати до виконання перевезень третіх осіб, з якими він уклав відповідні договори перевезень, при цьому залишаючись відповідальним перед Замовником за дії та/або бездіяльність, залучених до виконання перевезень третіх осіб, як за власні. Витрати Виконавця на оплату послуг третіх осіб не включаються у вартість наданих Замовнику Виконавцем послуг.

Згідно п. 3.1.1, 3.1.7, 3.1.8, 3.1.9 Договору виконавець зобов'язаний визначити типи та кількість автомобілів, необхідних для перевезення вантажу, зазначеного в замовленні Замовника; забезпечити збереження вантажу, по кількості і якості, його цілісність і схоронність з моменту його прийняття для перевезення та до моменту видачі в пункті призначення; контролювати правильність оформлення товарно-супровідної документації, цілісність упаковки, відповідність кріплення вантажу вимогам правил безпеки руху і відповідність фактичної кількості вантажних місць, вказаної в товарно-транспортній накладній; якщо під час завантаження чи розвантаження автотранспорту будуть виявлені пошкодження вантажу, уповноважені представники Сторін зобов'язані скласти відповідний акт виявлених пошкоджень вантажу з відміткою в товарно-транспортній накладній. В іншому випадку, Виконавець буде нести відповідальність за такі пошкодження.

Відповідно до п. 3.3.5 Договору замовник зобов'язаний у випадку невідповідності кількості вантажу або його стану кількості, і стану вантажу, зазначеним у товарно-транспортних документах, Замовник повинен зробити відповідні помітки в примірнику товарно-транспортної накладної, що повертається Виконавцю, а також скласти акт про пошкодження, недостачу товару, при цьому присутність водія-Виконавця при розвантаженні та огляді вантажу є обов'язковою що стверджується його підписом у відповідному документі (акті).

21.08.2014р. ПАТ "Компанія "Райз" та ТОВ "Транслойд" підписали заявку № РС-00-00046621 на перевезення вантажу автомобільним транспортом згідно договору № 100114 від 10.01.14р.

У вказаній заявці зазначена наступна інформація:

Маршрут: Біла Церква - Умань - Херсон;

Дата та час подачі ТЗ: 26.08.2014р. о 17:39 год.;

Необхідний ТЗ: зупинки дозволяються тільки на стаціонарних заправних станціях, та стоянках, що охороняються;

Необхідна кількість ТЗ - 1;

Вантаж: засоби захисту рослин;

Кількість місць: 10000 л.;

Вантажовідправник: Київська філія;

Адреса навантаження: Київська область, Білоцерківський район, Біла Церква, П. Запорожця;

Вантажоотримувач: Уманська філія;

Адреса доставки: Черкаська область, Уманський район, Умань, Деревянка, д. 5/7;

Вантажоотримувач: Таврійська філія;

Адреса доставки: Херсонська область, Херсон, місто Херсон, Береславське шосе, д. д. 33;

Од. виміру тарифу: км;

Всього, грн.: 6500,00;

Марка ТЗ: Ивеко;

Держ. № ТЗ: НОМЕР_3;

Водій: ОСОБА_2.

19.08.2014р. Спільне українсько-ліванське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бейрут+" (Виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Транслойд" (Замовник) уклали договір на перевезення небезпечних вантажів та транспортно-експедиційне обслуговування № 19082014/ТР-935 (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.2 Договору замовних за заявкою доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання по забезпеченню своєчасного перевезення небезпечних вантажів Замовника найнятим ним транспортом до пункту призначення і передачі їх вантажоотримувачу, згідно заявки Замовника. Номенклатура, кількість, спосіб перевезення та вимоги до транспортного засобу, ціна перевезення, клас небезпечного вантажу, № ООН, особливі умови та інші умови виконання послуг оговорюються в Заявках, які додаються до Договору, і є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору перевезення вантажу здійснюється відповідно до письмової заявки Замовника. Заявка повинна бути надана Виконавцю не пізніше, ніж за 1 (одну) добу до дати завантаження. Заявка є невід'ємною частиною Договору за умови її належного оформлення.

Відповідно до п. 2.4 Договору в заявці зокрема повинні бути зазначені: обсяг перевезень, маршрут та умови перевезення; дані про осіб, відповідальних за відвантаження; умови завантаження; термін доставки вантажу; а також інша інформація, яка безпосередньо стосується перевезення.

Відповідно до п. 3.1.5 Договору виконавець зобов'язаний здійснювати перевезення вантажів по заявках Замовника, з дотриманням термінів доставки та цілісності вантажу.

Відповідно до п. 3.1.17 Договору виконавець зобов'язаний забезпечити обов'язкове страхування відповідальності при перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення вантажу.

Відповідно до п. 5.2 Договору виконавець несе повну майнову відповідальність за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу

до моменту передачі його вантажоотримувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати вантажу Виконавець компенсує Замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи 26.08.2014р. Спільне українсько-ліванське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бейрут+" (Виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Транслойд" (Замовник) підписали заявку на перевезення небезпечного вантажу № 1, відповідно до якої Замовник доручає, а Виконавець бере на себе обов'язок здійснити перевезення (організувати перевезення) небезпечного вантажу.

У вказаній заявці зазначена наступна інформація:

Маршрут перевезення: м. Біла Церква - м. Херсон (Херсонська обл.);

Найменування, тип вантажу: ТНП;

Клас небезпечного вантажу: 3,6,1,9;

Габаритні та вагові характеристики вантажу: 6 т.;

Вимоги до транспорту: заднє завантаження;

Адреса завантаження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. П. Запорожця, 359;

Виконавець для здійснення перевезення використовує автомобіль «IVEСO» д/н НОМЕР_3, водій ОСОБА_2.

Виконавець (CЛУП ТОВ «Бейрут+) для здійснення перевезення використовував автомобіль: марка IVECO, держ. № НОМЕР_3 власником якого являється ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 71 Т.1).

Відповідно до довіреності № б/н від 28.09.2011 року ОСОБА_8 даною довіреністю уповноважив будь-якого працівника Спільного українсько-ліванського підприємства "Бейрут+" у формі товариства з обмеженою відповідальністю здійснювати ремонтні роботи, проводити технічний огляд належного йому на праві Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5, виданого Вінницького ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 27.09.2011 року, транспортним засобом марки IVECO, модель 75 Е15, 1996 року випуску, тип ТЗ - фургон-С, кузов (рама,шасі) № НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_3, зареєстрований також там. Для чого представнику надається право зокрема: керувати належним ОСОБА_8 транспортним засобом з правом тимчасового виїзду за кордон при умові оформлення відповідного свідоцтва в органах ДАІ.

Дозвіл на внутрішні перевезення небезпечних вантажів автомобілем IVEСO 75Е15 д/н НОМЕР_3 підтверджено ліцензійною карткою серії АА № 837150 до ліцензії № 420121 надані ТОВ СУЛП "Бейрут+" 14.01.2014 року як ліцензіату ( а.с. 66 Т.1).

Зазначений автомобіль відповідає вимогам Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, що підтверджується свідоцтвом серії В № 023143, виданим ТОВ СУЛП "Бейрут+", як експлуатанту транспортного засобу ( перевізнику).

Відповідно до санітарного паспорту № 54 дата видачі 02.12.2013 року на автомобіль IVEСO НОМЕР_3 водієм є ОСОБА_2 (що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2), із зазначенням місця роботи СУЛП «Бейрут+» ТОВ ( а.с. 73 Т.1).

В матеріалах справи міститься свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі видане на ім'я ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2).

26.08.2014 року автомобілем IVEСO НОМЕР_3 було здійснено перевезення вантажу з пункту навантаження (Київська обл., Білоцерківський район, Біла Церква, П.Запорожця, д.359) до пункту розвантаження (Херсонська обл. м. Херсон, Братиславське шосе, д.д33), що підтверджується товарно-транспортною накладною №РС-00-00046621. ( а.с. 24 Т.1)

Із вказаної товарно-транспортної накладної №РС-00-00046621 від 26.08.2014р. вбачається, що вантаж у кількості 4600 місць отримав водій / експедитор ОСОБА_2.

Супровідним документом у товарно-транспортній накладній значиться накладна №РС-00-00046621 від 26.08.2014р.

З розділу ТТН № РС-00-00046621 від 26.08.2014 року "відомості про вантаж" вбачається, що до перевезення водієм /експедитором ОСОБА_11 було прийнято такий вантаж : Пропоніт у кількості 800 л, Даліла 600 ТН у кількості 1400 л., Ріпіус у кількості 2 400 л. Прийнято вантажоодержувачем такий вантаж : Пропоніт у кількості 800 л., Даліла 600 ТН у кількості 1380 л., Ріпіус у кількості 2000 л.

Матеріалами справи стверджується, що під час здійснення перевезення, близько 01.00 години 27.08.2014 року водій ОСОБА_12 виявив недостачу вантажу що перевозився та викликав працівників міліції для фіксації зникнення товару.

Актом виявлення від 27.08.2014 року, складеним вантажоодержувачем, виявлено недостачу 20 л. та пошкодження 20 л. препарату Даліла 600 ТН, недостачу 400 л. препарату Ріпіус.

Ця ж інформація про недостачу вантажу зафіксована Актом огляду пошкодженого майна від 27.08.2014 року, складеним за участю представників ПАТ "Компанія Райз", Страхувальника, та водія ОСОБА_2, який зазначений у Акті як представник СУЛП «Бейрут +» ТОВ ( а.с. 27 Т.1).

В матеріалах справи містяться пояснення водія, - ОСОБА_2, в якому зокрема останній зазначив, що на виконання правових та договірних правовідносин між ТОВ «Транслойд» (Замовник) та СУЛП «Бейрут+» ТОВ (Перевізник), він, ОСОБА_2 являється водієм транспортного засобу автомобіля: марка IVECO, держ. № тягача НОМЕР_3 та здійснював перевезення вантажу за маршрутом біла Церква-Умань-Херсон.

Окрім того, в матеріалах справи міститься витяг з кримінального провадження № 0000602 де в графі (заявник або потерпілий) зазначено ОСОБА_2.

Позивач на виконання претензійних вимог ПАТ "Компанія "Райз" відшкодував останньому вартість втраченого вантажу, що стверджується актом приймання передачі №1 від 09.10. 2014р., актом №2 від 20.10.2014 р., платіжним дорученням № 4789 від 15.10.2014 р., та поясненням ПАТ "Компанія "Райз" від 24.12.2014 р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на відповідальність відповідача за втрату, нестачу вантажу. Стверджує, що відповідач прийняв до перевезення вантаж і повинен відшкодувати вартість нестачі відповідно до умов договору та ст. 924 ЦК України.

На підставі встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 статті 307 ГК України передбачено, що укладання договору перевезення вантажу підтверджується складанням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента, тощо) відповідно до вимог законодавства. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням товарної накладної (коносамента, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч. З ст. 909 ЦК України).

За пунктом 4.1 Правил перевезень вантажів перевізник і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань по цьому договору несуть взаємну матеріальну відповідальність у межах, передбачених чинним законодавством України та взаємною угодою.

Згідно ч.1ст.1191 Цивільного Кодексу України (надалі «ЦК України») особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно пункту 10.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (зі змінами та доповненнями) перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених договорів із замовниками згідно з заявками або за разовими договорами.

Згідно з пунктом 13.1 Правил перевезень вантажів перевізник здає вантаж у пункті призначення вантажоодержувачу згідно з товарно-транспортною накладною.

У випадку прибуття вантажів у пошкоджених кузовах автомобілів (причепах, окремих секціях автомобіля, контейнерах і цистернах) або з пошкоджень вантажовідправника вантажоодержувач у пунктах призначення має право при прийманні вантажів перевірити їх масу, кількість місць і стан (п. 13.4 Правил перевезень).

За змістом пунктів 15.1, 15.2, 15.3 Правил перевезень вантажів у разі розбіжності між перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом.

Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті, окрім іншого, такі обставини як: невідповідність між масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній; порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері; інші обставини (пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу. Якщо внаслідок пошкодження вантажу його якість змінилася настільки, що він не може бути використаний за прямим призначенням, одержувач вантажу має право від нього відмовитися і вимагати відшкодування за його втрату (ч.ч.І, 3, 4 ст.314 ГК України).

Пункт 1. ст. 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до 924 ЦК України «Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.».

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених господарським кодексом України.

Пунктом 5 статті 306 ГК України визначено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруй них, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.316 ГК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних з перевезенням.

Згідно п.1 ст.314 ГК України, перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини, а згідно п.1 ст.315 ГК України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, обов'язковим є пред'явлення йому претензії.

За ч. 2 ст. 308 ГК України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення та за ч. 3 ст. 314 ГК України у відповідному розмірі.

Таким чином, відповідальність за збереження вантажу під час перевезення, тобто з моменту прийняття і до видачі його вантажоодержувачу, покладається на перевізника (автотранспортне підприємство або організацію), згідно положень ч.1 ст.924 ЦК України, стст.314-316 ГК України, а такожст.133 Статуту автомобільного транспорту УРСР (затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 27.06.1969 р. №401).

Відповідно п. 3.1.5. Договору № 19082014/NH-935 від 19.08.2014 року, Виконавець зобов'язаний «Здійснювати перевезення вантажів по заявках Замовника, з дотриманням термінів доставки та цілісності вантажу.».

Відповідно до п. 5.2. Договору № 19082014/NH-935 від 19.08.2014 року та п. 11 Заявки № 1 від 26.08.2014 року «Виконавець несе повну майнову відповідальність незалежно за пошкодження, знищення, викрадення або втрату прийнятого до перевезення вантажу до моменту передачі його вантажоотримувачу. У разі пошкодження, знищення, викрадення або втрати вантажу Виконавець компенсує Замовнику повну вартість пошкодженого, знищеного, викраденого або втраченого вантажу.».

Згідно п. 5.3 Договору № 19082014/NH-935 від 19.08.2014 року та п. 12. Заявки від 26.08.2014 року «Виконавець відшкодовує Замовнику всі штрафи, які можуть бути йому виставлені Вантажотримувачем (Замовником) (за Договором перевезення між Вантажоотримувачем та Замовником) за несвоєчасність надання транспорту на завантаження, вивантаження або за недостачу, бій, псування вантажу тощо.».

Крім цього, стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

За частиною другою статті 22 ЦК України збитками, окрім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Отже, відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Відповідно до ч.І ст. 22, ч.І ст.623 ЦК України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв'язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв'язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Так, протиправною поведінкою Відповідача є порушення зобов'язання, визначені пунктами договору, умови статті 14 Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, що також свідчить про наявність в його діях вини в невиконанні умов договору.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За загальним правилом збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов'язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах тощо. Притягнення до цивільно-правової відповідальності можливо лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності. Застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків можливе за наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і збитками, і вини.

Суд, з огляду на те, що сторонами Спільно українсько-ліванським підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бейрут+" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транслойд" (Замовник) погоджено істотні умови перевезення вантажу, що зокрема стверджується обопільно підписаним договором на перевезення небезпечних вантажів та транспортно - експедиційне обслуговування № 19082014/ТР-935 від 19.08.2014 року та заявкою від № 1 від 26.08.2014 року; приймаючи до уваги прийняття відповідачем вантажу до перевезення в повній цілісності та чисельності, та в повному обсязі та належної якості, про що свідчить підпис водія ОСОБА_2 в товарно-транспортній накладній № РС-00-00046621 від 26.08.2014 р., приймаючи до уваги що останній на момент здійснення перевезення перебував у трудових відносинах з СЛУП «Бейрут+» ТОВ, що зокрема підтверджено матеріалами справи та не спростовано останнім, суд приходить до висновку про існування між сторонами господарських правовідносин щодо перевезення вантажу, а також про необгрунтованість посилання відповідача на відсутність договорних відносин між сторонами, як на підставу для відмови у позові.

Заперечення відповідача з приводу того, що оскільки перевезення він не здійснював то він і не має нести відповідальність за втрачений вантаж, до уваги не приймається, оскільки, договірні відносини з перевезення існували між сторонами, що зокрема стверджується доказами, які наявні в матеріалах справи, зокрема відповідачем самостійно зазначене у разовій заявці № 1 від 26.08.2014 року прізвище водія автотранспортного засобу ОСОБА_2, як безпосереднього виконавця перевезення.

До того ж, суд прийняв до уваги, що відповідачем СЛУП ТОВ «Бейрут+» договір на перевезення небезпечних вантажів та транспортно - експедиційне обслуговування № 19082014/ТР-935 від 19.08.2014 року та заявка № 1 від 26.08.2014 року в судовому порядку недійсними не визнавались та не оскаржувались, тому вищевказаний договір та заявка, є такими що створюють для сторін певні правові наслідки.

Як підтверджується матеріалами справи, під час перевезення вантажу мала місце втрата вантажу, що зокрема стверджується Актом виявлення від 27.08.2014, складеним вантажоодержувачем, виявлено недостачу 20 л. та пошкодження 20 л. препарату Даліла 600 ТН, недостачу 400 л. препарату Ріпіус та Актом огляду пошкодженого майна від 27.08.2014, складеним за участю представників ПАТ "Компанія Райз", Страхувальника, та водія ОСОБА_2, який зазначений у Акті як представник СУЛП «Бейрут +» ТОВ ( а.с. 27 Т.1).

У зв'язку з втратою вантажу, позивачем, як експедитором перевезення, було відшкодовано замовнику перевезення вартість втраченого вантажу в розмірі 120015,92 грн., що підтверджується наступним: 09.10.2014 року Позивач ТОВ «Транслойд» передав ПАТ "Компанія "Райз» втрачений товар - препарат «Ріпіус» у кількості 400 л, відповідно до акту приймання передачі № 1( ціна якого відповідно первинних документів що маються в матеріалах справи 97612,80 грн. з ПДВ); 20.10.2014 року Позивач ТОВ «Транслойд» передав ПАТ "Компанія "Райз» втрачений товар - препарат «Деліла 600ТН» у кількості 20 л за ціною відповідно до акту приймання передачі № 2 ( ціна якого відповідно до рахунку на оплату № 353 від 13.0.2014 року становить 16279.20 грн. в тому рахунку ПДВ); 15.10.2014 року ТОВ «Транслойд» сплатив на розрахунковий рахунок ПАТ "Компанія "Райз» грошові кошти за частково пошкоджений товар «Деліла 600 ТН» за 5.5 л., ( так як відповідно листа-погодження до претензії ПАТ «Компанія Райз» за вих. № 986-12 від 30.09.2014 року залишок препарату з 20 літрів складає 14.5 літрів, відповідно втрачено 20л.-14,5 л. + 5.5. л.) в сумі 6123,92 грн. в тому рахунку ПДВ.

Отже, факт завдання збитків позивачу на суму 120015,92 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач відсутність своєї вини у втраті вантажу не спростував, натомість відповідач не забезпечив належним чином схоронності вантажу. Таким чином, враховуючи наявність доказів завдання позивачу збитків внаслідок неправомірних дій відповідача, який не забезпечив перевезення вантажу в повному обсязі, в зв»язку з чим мала місце недостача вантажу, наявність причинного звязку між діями відповідача та завданими збитками, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 120015,92 грн.

Відповідно до ст. 308 Господарського Кодексу України (надалі «ГК України») відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою Відповідача і збитками полягає у тому, що увірений Позивачу вантаж не був доставлений перевізником СЛУП ТОВ "Бейрут +» у визначене Договором (Заявкою) місце та не був вручений представникам Таврійської філію ПАТ «Компанія Райз» у відповідній кількості та належної якості, у зв'язку з пошкодженням та втрату зазначеного вантажу під час його транспортування. Тому, у діях Відповідача наявний повний склад правопорушень.

Протиправність поведінки відповідача являється дії або бездіяльність, що пов»язані з недоглядом Відповідачем за вантажем та не забезпечення його схоронності. Як уже зазначалось судом, факт нестачі товару підтверджено матеріалами справи, наявність доказів, які містяться в матеріалах справи в підтверджує неналежність виконання Відповідачем своїх обов»язків по договору та умов Заявки до нього.

Відповідачем не подано жодних доказів та не доведено суду, що пошкодження товару сталося не з його вини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 83, 82-84, 115, 121 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовільнити повністю.

Стягнути з Спільного українсько-ліванського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Бейрут+" (21100, м.Вінниця, вул.Келецька, б.84, кв.74, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транслойд" (73026, м.Херсон, просп.Ушакова, буд.73, кв.1, ) 120015,92 грн. збитків, 2400,31 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Копію рішення надіслати третій особі яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2.

Повне рішення складено 08 лютого 2016 р.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

судді Банасько О.О.

Тварковський А.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (22340, АДРЕСА_1)