УХВАЛА

15.02.2016Справа № 910/29943/15
За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик"

про стягнення 301904,45 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явились

від відповідача Сидоров П.В. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 13-432-ПР від 27.05.2013 в сумі 301904,45 грн., з яких: 131590, 52 грн. пеня, 156605,43 грн. інфляція, 13708,50 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що ним на виконання умов договору протягом 2014 року було поставлено природного газу в обсязі 8682,854 тис. куб м на загальну суму 15997011,02 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі та довідками щодо кінцевого сальдо. Вартість поставленого природного газу була оплачена відповідачем з порушенням строків, передбачених договором № 13-432-ПР від 27.05.2013. Станом на 04.11.2015 розмір заборгованості відповідача зі сплати пені становить 131590,52 грн., зі сплати втрат від інфляції 156605,43 грн., зі сплати 3% річних 13708,50 грн.

Ухвалою суду від 26.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29943/15, розгляд останньої призначено на 21.12.2015.

Відповідач в судове засідання 21.12.2015 не з'явився, явки уповноваженого представника не забезпечив, ухвали суду від 26.11.2015 про порушення провадження у справі не отримав, що підтверджується конвертом з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання" № 01 7.

В зв'язку з неявкою представника відповідача та невиконанням сторонами вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, суд відклав розгляд справи на 18.01.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.01.2016 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що додатковою угодою № 3 від 28.04.2014 до від 27.05.2013 № 13-432-ПР п. 9.2 договору викладено в новій редакції, що скасовує збільшення терміну позовної давності, у тому числі щодо стягнення неустойки. При цьому відповідач просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог. Також відповідач посилався на необхідність надання оригіналів документів, у разі неподання оригіналів документів справа розглядається за наявними в ній доказами.

В судовому засіданні 18.01.2016 представник позивача подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Ухвалою від 18.01.2016 строк розгляду спору продовжено на 15 днів.

Згідно протоколу судового засідання від 18.01.2016 суд витребував у позивача довіреність на особу, яка засвідчувала додані до позовної заяви копії документів, оригінали документів, копії яких долучено до позовної заяви (для огляду), банківські виписки по контрагенту за договором купівлі продажу природного газу № 13-432-ПР від 27.05.2013, розрахунок суми штрафних санкцій, з урахуванням того, що дата оплати не враховується при здійсненні розрахунку, письмові пояснення з урахуванням відзиву відповідача та зобов'язав відповідача надати суду платіжні доручення за договором купівлі продажу природного газу № 13-432-ПР від 27.05.2013. У судовому засіданні оголошено перерву до 08.02.2016.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду м. Києва відповідач подав додаткові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивачеві направлявся лист про фактичне виправлення описок у призначеннях платежу в ряді платіжних доручень: в платіжних дорученнях №57654904 від 18.09.2014 року на суму 1169,77 грн., від 02.07.2014 №54322093 на суму 1416,68 грн. вважати вірним призначення платежу: «розподіл коштів за спожитий природний газ від промислових споживачів згідно договору №13-432-ПР від 27.05.2013 року»; в платіжному дорученні від 24.09.2014 №57865019 на суму 2036025,00 грн. вважати вірним призначення платежу: «розподіл коштів за спожитий природний газ від промислових споживачів згідно договору №13-432-ПР від 27.05.2013 року на суму 877568,53 грн. та по договору №14-459-ПР (Р) від 30.09.2014 року на суму 1158456,47 грн. в тому числі ПДВ 20%». Згідно листа №46 від 30.09.2014 року відповідач також просив в платіжному дорученні №57911125 від 25.09.2014 на суму 1080194,49 грн. вважати вірним призначення платежу «розподіл коштів за спожитий природний газ від промислових споживачів згідно договору №14-459-ПР (Р) від 30.09.2014 в т.ч. ПДВ 20%. Листом №2 від 19.01.2015 року відповідач просив позивача в платіжному дорученні №1369 від 13.01.2014 на суму 150000 грн. вважати вірним призначення платежу «оплата згідно договору №13-432-ПР від 27.05.2013 року в тому числі ПДВ. Також відповідачем поданий акт звіряння розрахунків від 31.1-.2-15 року згідно із яким є розходження між бухгалтерськими даними щодо заборгованості за договором №13-432-ПР від 27.05.2013 на суму 591309,95 грн. Платіжні доручення відповідач не подав суду.

Відповідач вважає, що вказана сума не була врахована при здійсненні розрахунку штрафних санкцій позивачем.

В судове засідання 08.02.2016 представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні подав заяву позивача, підписану першим заступником голови правління та головним бухгалтером, вих. 24.11.2015 № 26-8031/1.2-15, адресовану відповідачу, про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій позивач визнав існування заборгованості перед відповідачем у сумі 591309,95 грн. за договором № 13-432-ПР від 27.05.2013, яка була частково погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 289636,27 грн. Оригінал заяви оглянутий в судовому засіданні 15.02.2015 року.

Ухвалою суду від 08.02.2016 розгляд справи відкладено на 15.02.2016 та витребувано у позивача письмові пояснення з урахуванням поданої представником відповідача заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.11.2015, акт звіряння розрахунків від 31.10.2015 та докази наявності боргу та зобов'язати відповідача надати суду договір купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-369-ВТВ, на який є посилання в заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог від 24.11.2015.

Ухвалами від 26.11.2015 та від 21.12.2015 суд зобов'язував позивача надати: оригінали документів, доданих до позовної заяви.

Відповідно до частини 2 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

При зверненні з позовною заявою позивач надав копії документів, не належним чином засвідчені. Судом встановлено, що відмітки про засвідчення копій не містять ініціалів та прізвища особи, що засвідчила копії, а тому не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, копії довіреностей на представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, долучені до позовних матеріалів, взагалі не засвідчені. В судовому засіданні 18.01.2016 суд зобов'язував позивача надати довіреність на особу, яка засвідчувала додані до позовної заяви копії документів, однак, позивач вимоги суду не виконав.

Згідно п. 3.3 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

Суд порушив провадження у справі № 910/29943/15 та витребував оригінали, доданих до позовної заяви документів, однак, позивач їх не надав.

Згідно п. 2.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору.

Оскільки позивач не надав суду витребовуваних оригіналів документів, чи належним чином засвідчених копій вказаних документів, не надав доказів наявності у особи, що засвідчувала документи, необхідного обсягу повноважень, то всі копії документів, що подавались позивачем, в тому числі всі позовні матеріали, не приймаються судом у якості доказів в розумінні ст. 36 ГПК України. Тобто позивач взагалі не надав жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Позивач до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог надав договір з додатками, акти приймання-передачі газу, в підтвердження прострочення відповідачем оплат за поставлений газ надав роздруківку з бухгалтерського обліку: операції по підприємству «Газовик ТОВ» з 01.01.2013 по 28.02.2015 року. В роздруківці враховані зміни (без зазначення дат врахування) в платіжних дорученнях №57654904 від 18.09.2014 року на суму 1169,77 грн., від 02.07.2014 №54322093 на суму 1416,68 грн.; 24.09.2014 №57865019 на суму 877568,53 грн., №1369 від 13.01.2014 року на суму 150000 грн. Як вбачається з роздруківки відповідач мав перед позивачем станом на 28.02.2015 року борг в сумі 423690,05 грн. Позивачем не зазначено в позовній заяві та не подані суду докази щодо сплати боргу (з визначенням дат та сум сплат) станом на дату звернення до суду. Одночасно позивач в позовній заяві зазначає, що сума основної заборгованості відсутня та сплачена повністю та просить стягнути пеню, інфляційні втрати та 3% річних за порушення грошового зобов'язання. Таким чином без надання платіжних доручень відповідачем або банківських виписок позивачем неможливо встановити дати сплат відповідачем коштів за отриманий газ, як і неможливо взагалі визначити коли, в яких сумах був погашений залишок заборгованості в сумі 423690,05 грн., а, враховуючи заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог також неможливо встановити дати виникнення переплат на суму 591309,95 грн., та відповідно підтвердити або спростувати розрахунок суми позову.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує простроченням з боку відповідача виконання грошового зобов'язання за договором, в зв'язку з цим ним були розраховані 3% річних, втрати від інфляції та пеня за порушення відповідачем своїх грошових зобов'язань. Суд неодноразово зобов'язував позивача надати докази на підтвердження існування заборгованості та докази на підтвердження дат оплати вартості природного газу відповідачем (банківські виписки). Для розрахунку санкцій за порушення грошових зобов'язань суду необхідно встановити дати та суми сплачені відповідачем позивачу за договором № 13-432-ПР від 27.05.2013, щоб встановити період за який можуть бути нараховані 3% річних, втрати від інфляції та пеня. Без надання необхідних доказів встановити наявність порушення грошового зобов'язання та періоду, протягом якого вказане порушення тривало не можливо.

При цьому відповідач надав докази того, що саме у позивача існує заборгованість перед відповідачем за договором № 13-432-ПР від 27.05.2013. Позивач вказаного факту не спростував, необхідних доказів не надав, хоча вони витребовувались у нього судом.

Без надання суду витребуваних документів, в тому числі оригіналів документів, спір не може бути вирішений.

Позивач не надав документів, що витребовувались у нього судом ухвалами від 26.11.2015, 21.12.2015, 08.02.2016 та в судовому засіданні 18.01.2016 (що підтверджується протоколом судового засідання від 18.01.2016) та є необхідними для вирішення спору. Позивач двічі не з'явився в судове засідання, хоча був повідомлений належним чином, його неявка перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до частини першої ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Частиною першою ст. 69 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня отримання позовної заяви.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо: позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки позивач без поважних причин не направив у судове засідання повноважного представника і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору, а також враховуючи, що позивачем вкотре не подано витребуваних судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газовик" про стягнення 301904,45 грн. залишити без розгляду.

Суддя І.В.Усатенко