номер провадження справи 3/56/13-10/161/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.02.2016 Справа № 908/1880/13

Колегія суддів Господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя - Смірнов О.Г., судді Попова І.А, Серкіз В.Г., розглянувши заяву Відділу державної виконавчої служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області про зміну способу та порядку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 10.02.2014 року.

за позовом: Прокурора Новомиколаївського району Запорізької області в інтересах Тернуватської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, смт. Тернувате

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Тернувате

про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння

за участю:

від стягувача - не з'явився

представника боржника - Баришніков А.Г., довіреність від 05.04.2014 року ( договір про надання правової допомоги від 25.03.2014 року)/(свідоцтво про право на заняття адв. Діяльністю № 463 від 02.02.2004 року)

від ВДВС - Гуртова Є.О., наказ № 1409/07-12 від 24.11.2015 року

прокурора - Тронь Г.М., посвідчення № 035881 від 05.10.2015 року

громадянина України - ОСОБА_5, паспорт серія НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою в порядку ст. 121 ГПК України, в якій просить суд змінити спосіб та порядок виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 10.12.15р. по справі № 908/1880/13.

Представники боржника та Приморського Відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, письмові пояснення щодо заяви про зміну способу та порядку виконання рішення суду від 18.06.07 р. у справі № 20/96пд не надали.

Безпосередньо під час судового засідання прокурор підтримав подану заяву та наполягав на її задоволенні.

Від боржника у справі - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 надійшли заперечення на подану заяву, а саме:.

- у заяві державний виконавець вказує, що нормою ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості для застосування аналогії закону у виконавчому провадженні, яка державним виконавцем зводиться із зобов'язально-правового способу захисту права: «зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 звільнити та передати за актом прийому-передачі...» на інший - віндикаційний спосіб захисту: «виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 ...»;

- подана заява є спонуканням Господарського суду Запорізької області порушити вимоги закону, вийти за межі позовних вимог та прийняти фактично нову резолютивну частину рішення суду, яка буде прямо суперечити вимогам закону;

- у заяві державного виконавця взагалі немає жодної інформації щодо «правової долі» земельної ділянки, на якій розташований Тернуватський селищний будинок культури та право оренди якої також має фізична особа-підприємець ОСОБА_2. Ці позовні вимоги взагалі не заявлялися прокурором, це питання не ставить й державний виконавець для вирішення перед Господарським судом.

- у заяві державного виконавця взагалі не ставиться питання про те, яким чином має вирішуватися питання про повноважну сторону від Тернуватської селищної ради, яка має повноваження на приймання-передачу нерухомого майна, на етапі виконавчого провадження.

- заява державного виконавця про зміну способу та порядку виконання рішення суду може бути подана лише в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

- державний виконавець звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду з порушенням вимог щодо строку відкриття виконавчого провадження (строк виконання рішення суду на час розгляду цієї заяви вже сплинув та не поновлювався), із заявою про роз'яснення рішення суду (в цій частині) державний виконавець також не звертався, головне - постанова ухвалена судом апеляційної інстанції - Донецьким апеляційним господарським судом, а заява подана до Господарського суду Запорізької області.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, спосіб та порядок виконання рішення суду, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного:

Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 10.02.2014р. позов задоволено та зобов'язано Приватного підприємця ОСОБА_2 звільнити та передати за актом прийому - передачі Тернуватській селищній раді Новомиколаївського району Запорізької області частину нерухомого майна - приміщення Тернуватського селищного будинку культури, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 418,1 кв.м. Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_2 в доход Державного бюджету України 1 147,00 грн. судового збору.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.09.2015р. у справі 908/1880/13 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Змінено рішення господарського суду Запорізької області від 10.02.2014р. у справі № 908/1880/13, виклавши пункт другий резолютивної частини в наступній редакції: "Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, смт. Тернувате Запорізької області звільнити та передати протягом 10 календарних днів, починаючи з 01.09.2015р. за актом прийому - передачі Тернуватській селищній раді Новомиколаївського району Запорізької області частину нерухомого майна - приміщення Тернуватського селищного будинку культури, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 418,1 кв.м.:

на першому поверсі будівлі загальною площею 283, 8 кв.м., а саме:

1) тамбур на плані будівлі 1-1 площею 29,4 кв.м;

2) кабінет на плані будівлі 1-2 площею 12,4 кв.м;

3) кабінет на плані будівлі 1-3 площею 14,4 кв.м;

4) кабінет на плані будівлі 1-4 площею 14,4 кв.м;

5) хранилище на плані будівлі 1-5 площею 12,4 кв.м;

6) фойє на плані будівлі 1-6 площею 167,4 кв.м;

7) господарська кімната на плані будівлі 1-7 площею 3,7 кв.м;

8) кладова на плані будівлі 1-8 площею 10,8 кв.м;

9) кладова на плані будівлі 1-9 площею 10,8 кв.м;

10) кладова на плані будівлі 1-10 площею 8,1 кв.м

на другому поверсі загальною площею 134, 3 кв.м., а саме:

1) кабінет на плані будівлі 1-20 площею 23,5 кв.м;

2) кабінет на плані будівлі 1-21 площею 29,4 кв.м;

3) кабінет на плані будівлі 1-22 площею 24,8 кв.м;

4) прохід на плані будівлі І площею 56, 6 кв.м.". В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 10.02.2014р. у справі № 908/1880/13 залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Запорізької області та постанови Донецького апеляційного господарського суду 19 10.2015р. було видано відповідний наказ.

Заявник обґрунтовує заяву наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення, а саме неможливістю його виконання, у зв'язку з тим, що особою, в ході вжитих державним виконавцем виконавчих дій виконавчий документ залишається невиконаним. Зазначає, що виконати рішення суду у спосіб та порядок, вказаний у виконавчому документі, а саме: зобов'язати звільнити та передати за актом приймання-передавання частину нерухомого майна - без участі боржника неможливо, так як підписання акту прийому-передачі передбачає безпосередньо волевиявлення волі боржника і не може бути замінено іншими особами. При цьому, з посиланням на приписи ч. 3 ст. 75 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що державний виконавець зобов'язаний застосувати тільки такі заходи примусового виконання, які визначені в рішенні суду, та не в праві за власною ініціативою застосовувати певний спосіб або порядок виконання рішення та змінювати його.

Стаття 129 Конституції України та стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Відповідно до положень постанови Пленуму ВГСУ № 9 від 17 жовтня 2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Разом з тим, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 2 вказаного закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 75 Закону «Про виконавче провадження» встановлено умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті визначено, що якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом.

З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що заходи виконання рішення, які полягають у звільненні приміщення, яке належить боржнику, є аналогічними заходам, пов'язаним з виселенням. Відповідно до ст. 78 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено порядок виконання рішення про виселення боржника, у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням.

Відповідно до п. 10 Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.03 р. при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Однак, заявник, посилаючись на конкретні обставини, не довів суду їх винятковість, а також наявність ускладнення виконання рішення суду або неможливість його виконання визначеними способом та порядком. Одночасно, у поданій державним виконавцем заяві не ставиться питання щодо прийняття судом нових заходів для реалізації рішення. При цьому судом враховано що суд не може змінювати судове рішення по суті, змінюючи спосіб і порядок його виконання.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області про зміну способу та порядку виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 10.12.15 р. у справі № 908/1880/15, слід відмовити.

Твердження боржника щодо пропуску державним виконавцем строку для звернення до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду, та її подачі саме до Господарського суду Запорізької області слід зазначити наступне.

Яке чбачається з матеріалів справи, на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 10.02.2014р. та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 01.09.2015р. у справі № 908/1880/13, було видано наказ від 19.10.15р., який може бути пред'явлений до виконання до 20.10.2016р.

Відповідно до статті 116 ГПК виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснює у справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається стягувачу місцевим господарським судом після набрання судовим рішенням законної сили згідно з вимогами статті 85 ГПК і повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції (якщо рішення оскаржувалося в апеляційному порядку і не було скасоване чи змінене), а строк пред'явлення наказу до виконання повинен відповідати статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною першою ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки, зокрема:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пункт перший частини другої вказаної статті передбачає, що виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

Так, за даними бази «Діловодство спеціалізованого суду» заява Відділу державної виконавчої служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області про зміну способу та порядку виконання рішення суду надійшла до Господарського суду Запорізької області 22.01.6р., про що свідчить штамп вхідної кореспонденції вх. № 0906/1471 від 22.01.16р. Тобто вказана заява подана державним виконавцем за дотриманням строків пред'явлення наказу суду до виконання із дотриманням строків, передбачених ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 121 ГПК України.

Разом з тим, у пункті 13 постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 17.05.11р. «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» (із змінами та доповненнями), питання про відстрочку або розстрочку виконання постанови апеляційного суду та порядку її виконання вирішується апеляційним судом одночасно з прийняттям постанови, за результатами перегляду судового рішення, про що зазначається у постанові. Інших випадках, тобто коли відповідну заяву подано після прийняття постанови апеляційним судом, зазначені питання вирішуються господарським судом, який розглянув справу у першій інстанції, з винесенням ухвали на підставі ст. 121 ГПК України.

Посилання боржника на відсутність доказів надсилання поданої державним виконавцем заяви другій стороні такої заяви та доказів на її обґрунтування спростовуються наявними в матеріалах справи доказами такого надсилання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 86, 115, 116, 121 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Відділу державної виконавчої служби Новомиколаївського районного управління юстиції Запорізької області про зміну способу та порядку виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 10.12.15 р. у справі № 908/1880/15 - відмовити.

Головуючий суддя О.Г. Смірнов

Судді І.А Попова

В.Г. Серкіз