ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.02.16р. Справа № 904/10824/15

За позовом державного підприємства "Дніпровський проектний інститут", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Новоолександрівка

про стягнення 34 096,06 грн. заборгованості з орендної плати, 2 666,39 грн. пені, 26 010,96 грн. інфляційних втрат, 1 942,14 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: Буденко І.Ф., довіреність № Д-Р/20 від 21.01.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Дніпровський проектний інститут" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості у сумі 64 715,55 грн., з яких:

- 34 096,06 грн. заборгованість з орендної плати за період з травня 2013 року по березень 2014 року;

- 2 666,39 грн. пеня за загальний період з 18.06.2013 року по 15.10.2014 року;

- 26 010,96 грн. інфляційні втрати за загальний період з червня 2013 року по вересень 2015 року;

- 1 942,14 грн. 3% річних за загальний період з 18.06.2013 року по 15.10.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-2152-ОД від 01.02.2006 року в частині своєчасної та повної сплати орендної плати за період з травня 2013 року по березень 2014 року включно на загальну суму 35 218,96 грн. за наступними рахунками:

- № 92 від 31.05.2013 року на суму 3 193,28 грн.;

- № 110 від 28.06.2013 року на суму 3 193,28 грн.;

- № 130 від 31.07.2013 року на суму 3 190,08 грн.;

- № 149 від 30.08.2013 року на суму 3 167,75 грн.;

- № 166 від 30.09.2013 року на суму 3 167,75 грн.;

- № 184 від 31.10.2013 року на суму 3 180,42 грн.;

- № 203 від 29.11.2013 року на суму 3 186,78 грн.;

- № 223 від 30.12.2013 року на суму 3 202,72 грн.;

- № 10 від 31.01.2014 року на суму 3 209,12 грн.;

- № 31 від 28.02.2014 року на суму 3 228,38 грн.;

- № 51 від 31.03.2014 року на суму 3 299,40 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 18.12.2015 року (а.с. 77 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Направлена судом на адресу відповідача ухвала суду повернута підприємством зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 79, 80 том 1).

За змістом підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (із змінами і доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відзиву на позов фізична особа-підприємець ОСОБА_1 суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2015 року з призначенням її до розгляду на 26.01.2016 року, після чого розгляд справи відкладався до 09.02.2016 року.

У судовому засіданні 09.02.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2006 року між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області (далі - орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар, відповідач) укладено договір № 12/02-2152-ОД оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (далі - договір) згідно з розділом 1, з урахуванням додаткових угод, якого з метою ефективного використання державного майна орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно нежитлове вбудоване приміщення (далі - майно), площею 265,2 кв.м., розміщено за адресою: АДРЕСА_1, на 1-ому поверсі двохповерхового будинку, приміщення, будівлі, що знаходиться на балансі державного підприємства "Дніпровський проектний інститут", вартість якого, згідно незалежної оцінки становить 346 019,00 грн. Майно передається в оренду з метою іншого використання нерухомого майна (виробництво продуктів харчування без права здійснення торгівлі в даному приміщені). Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю згідно незалежної оцінки проведеної станом на 31.08.2005 року (п.2.3 договору).

Відповідно до п.3.1 договору орендна плата у розмірі 3 495,95 грн. базова за грудень місяць 2006 року, без ПДВ, коригується на індекс інфляції, починаючи з січня місяця 2007 року, розрахована за "Методикою розрахунку та використання плати за оренду державного майна", яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 із змінами та доповненнями до неї. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно чинного законодавства.

Орендна плата згідно розрахунку перераховується таким чином:

- 70% - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділеннями казначейства - у розмірі 2 447,17 грн.;

- 30% - балансоутримувачу - у розмірі 1 048,78 грн. (п.3.3 договору).

Пунктом 3.4 договору було передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 15 числа наступного місяця і не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря.

Відповідно до п.3.6 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.3 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п.5.2 договору орендар зобов'язувався своєчасно і у повному обсязі сплачувати оренду плату.

Додатковою угодою від 27.10.2009 року дію договору було пролонговано до 01.10.2011 року включно.

Відповідно до п. 10.1 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органам державного пожежного нагляду, узгодження балансоутримувача та органу управління державного майна, договір. за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати на його адресу були направлена претензія за вих. № Да-Ю/173 від 25.03.2014 року.

Листом вих. № 28/03/4 від 28.03.2014 року відповідач просив розірвати договір оренди № 12/02-2152-ОД від 01.02.2006 року з 01.04.2014 року. Оплату заборгованості по орендній платі гарантував.

31.03.2014 року сторонами договору було складено та підписано Акт приймання-передачі, відповідно до умов якого відповідач передав, а позивач прийняв нежитлового приміщення площею 265,2 кв.м. будівлі, що знаходиться на балансі позивача.

Згідно п.п.10.3 договору умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну цього договору, в т.ч. у випадках, коли після його укладення, законодавством встановлено правила, що погіршують становище відповідача, а в частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов'язань.

На виконання умов договору у період з травня 2013 року по березень 2014 року позивачем були надані послуги відповідач на загальну суму 175 603,14 грн., що підтверджується наступними актами:

- від 31.05.2013 року на загальну суму 12 849,56 грн., з яких: 7 663,87 грн. - орендна плата, 5 185,69 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 28.06.2013 року на загальну суму 13 108,04 грн., з яких: 7 663,87 грн. - орендна плата, 5 444,17 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 31.07.2013 року на загальну суму 13 749,64 грн., з яких: 7 656,20 грн. - орендна плата, 6 093,44 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 30.08.2013 року на загальну суму 16 122,41 грн., з яких: 7 602,61 грн. - орендна плата, 8 519,80грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 30.09.2013 року на загальну суму 13 944,73 грн., з яких: 7 602,61 грн. - орендна плата, 6 342,12 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 31.10.2013 року на загальну суму 15 693,20 грн., з яких: 7 633,02 грн. - орендна плата, 8 060,18 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 29.11.2013 року на загальну суму 14 993,14 грн., з яких: 7 633,02 грн. - орендна плата, 8 060,18 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 30.12.2013 року на загальну суму 16 638,49 грн., з яких: 7 686,53 грн. - орендна плата, 8 951,96 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 31.01.2014 року на загальну суму 19 570,55 грн., з яких: 7 701,90 грн. - орендна плата, 11 868,65 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 28.02.2014 року на загальну суму 21 564,77 грн., з яких: 7 748,11 грн. - орендна плата, 13 816,66 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги;

- від 31.03.2014 року на загальну суму 17 368,61 грн., з яких: 7 918,57 грн. - орендна плата, 9 450,04 грн. - експлуатаційні витрати та інші послуги

та виставлені рахунки на оплату на загальну суму 35 218,96 грн.:

- № 92 від 31.05.2013 року на суму 3 193,28 грн.;

- № 110 від 28.06.2013 року на суму 3 193,28 грн.;

- № 130 від 31.07.2013 року на суму 3 190,08 грн.;

- № 149 від 30.08.2013 року на суму 3 167,75 грн.;

- № 166 від 30.09.2013 року на суму 3 167,75 грн.;

- № 184 від 31.10.2013 року на суму 3 180,42 грн.;

- № 203 від 29.11.2013 року на суму 3 186,78 грн.;

- № 223 від 30.12.2013 року на суму 3 202,72 грн.;

- № 10 від 31.01.2014 року на суму 3 209,12 грн.;

- № 31 від 28.02.2014 року на суму 3 228,38 грн.;

- № 51 від 31.03.2014 року на суму 3 299,40 грн.

Відповідач зобов'язання по оплаті виконав частково у сумі 16 638,49 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 30 від 31.01.2014 року, з яких: 15 515,59 грн. - оплата за комунальні послуги за травень 2013 року, 1 122,90 грн. - орендна оплата за травень 2013 року.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем грошових коштів у сумі 34 096,06 грн. по орендній платі.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

На спірні правовідносини, враховуючи, що предметом оренди є комунальне майно, розповсюджується також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Частиною 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України передбачено, що строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Станом на час вирішення спору жодних доказів щодо сплати відповідачем 34 096,06 грн. залишку грошових коштів з орендної плати відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд встановив, що строк оплати орендної плати за вказаними вище актами та рахунками настав, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення основного боргу в сумі 34 096,06 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.3.6 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п.3.3 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ па дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Заявлена позивачем до стягнення пеня за несвоєчасну оплату орендної плати нарахована ним у загальній сумі 2 666,39 грн. за загальний період із 18.06.2013 року по 15.10.2014 року.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені встановлено, що розрахунок здійснено вірно.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних встановлено, що вони здійснені вірно, а тому заявлені до стягнення інфляційні втрати у сумі 26 010,96 грн. за загальний період з червня 2013 року по вересень 2015 року та 3% річних у сумі 1 942,14 грн. за загальний період з 18.06.2013 року по 15.10.2015 року підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у сумі 64 715,55 грн., з яких 34 096,06 грн. - заборгованість з орендної плати, 2 666,39 грн. - пеня, 26 010,96 грн. - інфляційні втрати, 1 942,14 грн. - 3% річних.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у сумі 1 218,00 грн.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (52070, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь державного підприємства "Дніпровський проектний інститут" (49008, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 14313369) основний боргу у розмірі 34 096,06 грн., пеню у сумі 2 666,39 грн., інфляційні втрати у сумі 26 010,96 грн., 3% річних у сумі 1 942,14 грн. та 1 218,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.02.2016 року.

Суддя Е.М. Бондарєв