номер провадження справи 11/194/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016 Справа № 908/5909/15

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: гр.ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1),

до відповідача: Товариство с обмеженою відповідальністю «Альфа Транс» (пр.Ювілейний, буд. 20«А», к.204, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69114; ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: гр. ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код ІПН НОМЕР_2),

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_3 - дов.б/н від 16.10.2014;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: Полулях С.Ю. - адвокат, договір про надання правової допомоги від 01.10.2014, свідоцтво №5038 від 20.06.2012;

про: визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та змін до установчих документів ТОВ «Альфа Транс», -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду надійшла позовна заява гр.ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Транс» про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Транс», оформлених протоколом від 17.06.2011 і від 17.07.2012, а також визнання недійсними змін до установчих документів (Статуту) ТОВ «Альфа Транс», державна реєстрація яких проведена 21.06.2011 (номер запису 0008841) і 19.07.2012 (номер запису 3008841).

01.12.2015 порушено провадження по справі і справа призначена до розгляду. З ціллю надання витребуваних матеріалів розгляд справи відкладався.

За клопотанням позивача до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучений гр.ОСОБА_2.

Позивач в ході розгляду справи збільшив позовні вимоги. Просить:

- визнати недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «А Альфа Транс», оформлене протоколом від 17.06.2011;

- визнати недійсною третю редакцію Статуту ТОВ «Альфа Транс», державна реєстрація якої проведена 21.06.2011 номер запису 0008841;

- визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Транс», оформлене протоколом від 17.07.2012;

- визнати недійсною четверту редакцію Статуту ТОВ «Альфа Транс», державна реєстрація якої проведена 19.07.2012 номер запису 3008841.

Збільшені позовні вимоги відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України і прийняті судом до розгляду.

Позивач підтримує позовні вимоги з урахуванням збільшення. Основною підставою для звернення із позовом до суду зазначає вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2015, яким засуджено ОСОБА_6 (колишній начальник управління транспорту та зв'язку Запорізької міської ради) та ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч.2 ст.364 Кримінального кодексу України. Вирок суду набув законної сили 20.08.2015.

Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя та Апеляційним судом Запорізької області було встановлено, що маючи намір одержати повний контроль над діяльністю підприємств і запобігти можливості їх засновникам виявивши обман не сплачувати грошові кошти, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме кримінальне провадження висували умови переоформлення від 50% до 80% статутного капіталу підприємств на ім'я визначеної ними особи. В підприємстві ТОВ «Альфа Транс» 61% статутного капіталу, таким чином, було оформлено на гр.ОСОБА_2

Таким чином, як зазначає позивач, протоколи загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Транс» від 17.06.2011, від 17.07.2012 та зареєстровані на їх підставі зміни до статутних документів ТОВ «Альфа Транс» були направлені на отримання контролю над діяльністю товариства, заволодіння його майном, порушення конституційних прав, свобод та інтересів діючих учасників, направлені на незаконне заволодіння часткою у статутному капіталі.

Відповідач у заяві №98/15 від 22.12.2015 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю.

Третя особа з позовними вимогами не згодна. У відзиві на позовну заяву зазначає про відсутність порушень вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства, в тому числі учасників товариства не було позбавлено можливості взяти участь у загальних зборах, вирішувались питання, включені до порядку денного тощо. Вважає рішення прийняті за результатами загальних зборів, які потягли за собою перерозподіл часток, не могли порушувати та й не порушували прав та будь-яких інтересів позивача, тобто відсутній факт порушення прав та законних інтересів учасника товариства.

Стосовно вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2015 у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_8, вважає, що пов'язування ОСОБА_2 з засудженими особами ОСОБА_6, ОСОБА_8 та застосовувати до нього поняття учасника організованої групи неможливо в силу відсутності у відношенні даної особи вироку суду з встановленим фактом наявного кримінального правопорушення в діянні ОСОБА_2

Також вважає, що винесенні рішення за господарською справою, наприклад про задоволення позову, потягне за собою позбавлення права власності на корпоративні права ОСОБА_2. Суд, таким чином, оцінить дії ОСОБА_2 щодо володіння, користування корпоративними правами. Це, в свою чергу, потягне ствердження про винність цієї особи в кримінальних правопорушеннях.

В даному випадку це призведе до порушення презумпції невинуватості, принципу рівності, змагальності сторін, права особи на захист, які регламентовані ст.ст. 10, 17, 20, 22 Кримінального процесуального кодексу України та ст. 62 Конституції України.

Також третя особа посилається на те, що на підставі ухвали слідчого судді №335/9190/15-к від 09.09.2015 (кримінальне провадження 1-кс/335/4295/2015) Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя рухоме майно, що належить ОСОБА_2, арештоване. До складу цього майна віднесено й частку у статутному капіталі ТОВ «Альфа Транс». За таких обставин будь-яке відчуження майна, в тому числі й частки у статутному капіталі ТОВ «Альфа Транс», заборонено.

Крім того, третя особа просить суд застосувати трирічний строк позовної давності.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників позивача і третьої особи, встановив наступні обставини:

Частиною другою статті 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов'язком держави.

Одними з таких законодавчо закріплених прав громадян України є корпоративні права.

Відповідно до ч.1 ст.167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Однією із складових права особи на участь у господарському товаристві є право на участь в управлінні товариством, закріплене також ст.10 Закону України «Про господарські товариства», ст.88 Господарського кодексу України, ст.116 Цивільного кодексу України.

Право на управління в акціонерних товариствах реалізується шляхом участі в органах управління, зокрема загальних зборах товариства, які є вищим органом акціонерного товариства (ч.1 ст.41 Закону України «Про господарські товариства»).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Транс» зареєстровано Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради 28.04.2004 за №25489315Ю0010594. Основними видами діяльності товариства є, зокрема, здійснення внутрішніх і міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до Статуту ТОВ «Альфа Транс» (нова редакція), зареєстрованого 21.06.2011 (номер запису 0008841), який діяв до прийняття оскаржуваних рішень загальних зборів, учасниками товариства є ОСОБА_9 (10250 часток, 50% голосів) і ОСОБА_1 (10250 часток, 50% голосів).

В подальшому рішеннями загальних зборів ТОВ «Альфа Транс» здійснювався перерозподіл статутного (складеного) капіталу товариства.

Так, згідно протоколу №1 загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Транс» від 17.06.2011, зборами ухвалено прийняти до складу учасників ТОВ «Альфа Транс» ОСОБА_2 і перерозподілити статутний (складений) капітал товариства, згідно якому вклади Учасників у грошовому вираженні та кількість часток кожного склали:

- ОСОБА_1 - 5125,00грн. - 25 часток;

- ОСОБА_9 - 5125,00грн. - 25 часток;

- ОСОБА_2 - 10250,00грн. - 50 часток.

На виконання рішення були внесені зміни до Статуту ТОВ «Альфа Транс». Згідно Статуту товариства (третя редакція), зареєстрованого 19.07.2012 за №3008841 (позивачем помилково було вказано в позові і в заяві про збільшення позовних вимог дату реєстрації і номер третьої редакції Статуту - 21.06.2011 і 0008841 відповідно).

Згідно протоколу №1 загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Транс» від 17.07.2012, зборами ухвалено виключити зі складу учасників товариства ОСОБА_9 згідно його заяви, і перерозподілити статутний (складений) капітал товариства, згідно якому вклади Учасників у грошовому вираженні та кількість часток кожного склали:

- ОСОБА_1 - 7995,00грн. - 39 часток;

- ОСОБА_2 - 12505,00грн. - 61 частка.

Таким чином, в результаті прийняття цих рішень на зборах учасників, змінилась пропорційність голосів учасників товариства, внаслідок якої один учасник товариства (ОСОБА_2.) отримав переважне право на прийняття рішень стосовно управління і діяльності товариства, а також на отримання більшої частини прибутку (дивідендів) товариства та активів.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, у тому числі це стосується і нерухомого майна.

Відповідно до ст.321, ст.328 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист не тільки свого цивільного права, а й цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

В ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. №3477-ІV закріплено обов'язок судів застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколами до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2015 по справі №335/4153/15-к за обвинуваченням ОСОБА_6 і ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України (шахрайство, тобто заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою), зокрема, встановлені наступні обставини:

«ОСОБА_10, з метою заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, виконуючи активні дії, спрямовані на створення уяви про можливість блокувати роботу автоперевізників, тобто штучне створення обстановки для перевізників, щоб викликати у тих пропонування звернутись до нього для вирішення питання про зупинення перевірок та отримати можливість взяти участь у конкурсі стосовно розподілу маршрутів, використовуючи свої повноваження з нагляду за виконанням умов перевезень пасажирів, після проведення перевірок, тобто у зв'язку з порушенням вимог безпеки під час перевезення пасажирів, 19 листопада 2010 року на сесії Запорізької міської ради, посилаючись на Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про автомобільний транспорт», Постанову Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року № 1081 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів», ініціював прийняття рішення № 546 про розірвання з 01.12.2010 року в односторонньому порядку договорів з «перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування» у м. Запоріжжі з 13 автопідприємствами, у тому числі договір № 7 на обслуговування пасажирського маршруту № 62 з ТОВ «Альфа Транс», засновником якого є ОСОБА_1

Після того, як останньому було відмовлено у прийнятті документів для участі в конкурсі, розуміючи, що на його підприємство здійснюється тиск з боку управління забезпечення транспорту та зв'язку, ОСОБА_1, з метою з'ясування причин перевірок та відмови йому в участі у конкурсі з розподілу маршрутів, звернувся до ОСОБА_6, який на той час виконував обов'язки начальника транспортного управління.

ОСОБА_6, перебуваючи в кабінеті управління з питань транспортного забезпечення та зв'язку Запорізької міської ради, розташованого по вул. Героїв Сталінграду, буд.2 у м.Запоріжжі, виконуючи відведену йому роль у складі організованої групи та діючи в її інтересах, з метою заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, повідомив ОСОБА_1, що якщо той бажає і надалі займатися пасажирськими перевезеннями, то йому необхідно звернутися до ОСОБА_8, який пояснить «нові умови», необхідні для зайняття цим видом діяльності, для чого надав ОСОБА_1 контактний номер мобільного телефону ОСОБА_8

У разі відмови зустрітися з останнім, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_1, що продовжуватиме проведення позапланових перевірок, що однозначно призведе до виявлення порушень та подальшого розірвання договорів на «перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування» в односторонньому порядку щодо обслуговування інших маршрутів.

Розуміючи, що вимоги ОСОБА_6 є незаконні, ОСОБА_1 відмовився зустрічатися зі ОСОБА_8 та звернувся до Господарського суду Запорізької області, який 22.02.2011 року ухвалив рішення про задоволення позову ТОВ «Альфа Транс» та визнав недійсним підпункт 1.13 пункту 1 та підпункт 2.2 пункту 2 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 546 від 19.11.2010 року «Про розірвання договорів з перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у місті Запоріжжя».

У свою чергу, Управління транспортного забезпечення та зв'язку Запорізької міської ради не погодилось з прийнятим рішенням та звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою щодо скасування рішення суду та прийняття нового про відмову в позові, однак 27.04.2011 року суд виніс постанову, в якій зазначено, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 22.02.2011 року залишено без змін. Аналогічне рішення 21.09.2011 року прийняв і Вищий Господарський суд України.

Однак, будучи обманутим, думаючи, що ОСОБА_6 тільки посилить тиск на його підприємство, наприкінці травня 2011 року в офісі ТОВ «Альянс авто» по вул.Оріхівське шосе, 7 у м.Запоріжжі, ОСОБА_1 зустрівся із ОСОБА_8, який обманюючи його, повідомив, що саме вони вплинули на депутатів міської ради для прийняття рішення про розірвання договору та про їх можливості впливати на рішення питання, пов'язаного з отриманням дозволу в участі у конкурсі та отримання при проведенні конкурсу прибуткових маршрутів та тих маршрутів, на яких вже працював потерпілий, а також впливати на рішення щодо призначення чи не призначення позапланових перевірок та на висновки проведених планових перевірок, які призначає управління транспорту.

Після чого ОСОБА_8 став переконувати ОСОБА_1 на щомісячну передачу грошей у сумі 80000 гривень, за надання можливості займатися перевезенням пасажирів на певних маршрутах міста.

Крім того, маючи намір шляхом обману придбати право на майно, тобто одержати повний контроль над діяльністю ТОВ «Альфа Транс», щоб запобігти можливості ОСОБА_1 не сплачувати кошти, ОСОБА_8, діючи в інтересах злочинної групи, став наполягати переоформити 50% статутного фонду Товариства на ім'я іншого співучасника.

Будучи обманутим, ОСОБА_1 повірив в реальність членів групи впливати на прийняття рішення депутатами міської ради, та мусив погодитися сплачувати щомісячно 80000 гривень, і починаючи з червня 2011 року по листопад 2013 року в приміщенні офісу ТОВ «Альянс авто», добровільно передав 2320000 гривень ОСОБА_8, який передав їх особі, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, для подальшого розподілу.

У свою чергу, інший співучасник, діючи згідно розподілу ролей у складі організованої групи, виконуючи вказівки організаторів групи, направлені на придбання права на майно шляхом обману, 19.07.2011 року в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_11, розташованого в будинку АДРЕСА_3, підписав статут підприємства, оформивши 50% статутного фонду, що складає 10250 гривень, на своє ім'я.

В подальшому, оскільки 19.04.2012 року сплив термін дії договору на надання послуг з перевезення пасажирів на міському маршруті № 62 з ТОВ «Альфа Транс», під час зустрічі ОСОБА_1 зі ОСОБА_8, останній, обманюючи ОСОБА_1 повідомив, що для того, щоб ТОВ «Альфа Транс» знову перемогло в конкурсі на обслуговування цього маршруту він повинен сплатити 31 200 доларів США.

Крім того, маючи намір ще більше мати психологічний вплив на ОСОБА_1, щоб придушити його волю до будь-якого можливому опору, ОСОБА_12 став переконувати його переоформити 61% статутного фонду ТОВ «Альфа Транс» на ім'я іншого співучасника, попереджаючи та обманюючи, що в разі відмови вони будуть впливати на прийняття рішення про розірвання договорів на «перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування», з його підприємством, не маючи при цьому таких повноважень та можливостей.

Будучи обманутим, ОСОБА_1 повірив в реальність впливати на прийняття такого рішення членами групи, бажаючи займатися пасажирськими перевезеннями, та на початку червня 2012 року в приміщенні офісу ТОВ «Альянс авто», добровільно передав 31200 доларів США, що в еквіваленті складало 249366 гривень ОСОБА_8, який передав їх організатору - особі, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, для подальшого розподілу.

Після цього інший співучасник, діючи згідно розподілу ролей у складі організованої групи, виконуючи вказівки організаторів групи, з метою заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, 19.07.2012 року в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_11 розташованого по пр.Леніна, 111, в м. Запоріжжі, підписав статут підприємства, оформивши 61% статутного фонду, що складає 12 505 гривень, на своє ім'я.

Таким чином, члени організованої групи шляхом обману придбали право на чуже майно, а саме отримали повний контроль над підприємством та в разі відмови виплачувати кошти ОСОБА_1 за вказівкою організаторів групи, особа, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження та на яку оформлено 61% статутного фонду, міг звільнити директорів, вивести зі складу засновників осіб, у яких пайова участь менша за 61%, та ліквідувати підприємство і надалі через конкурсний комітет розподілити звільнені маршрути серед перевізників, які продовжували виплачувати незаконно кошти членам організованої групи, що значно посилювало психологічний вплив на ОСОБА_1, який будучи обманутим, протягом тривалого часу сплачував кошти шахраям.

У свою чергу ОСОБА_6, виконуючи відведену йому роль у складі організованої групи, ініціював затвердження на сесії Запорізької міської ради рішення №71 «Про внесення змін до існуючих договорів, укладених між виконавчим комітетом та автомобільними перевізниками, шляхом укладення додаткових угод» між управлінням транспортного забезпечення та зв'язку Запорізької міської ради та автомобільними перевізниками, з метою уникнути можливості оскаржити розірвання договору в суді, попереджаючи про розірвання вже існуючих договорів, вимусив ОСОБА_1 02.04.2012 року підписати додаткову угоду, де управління транспортного забезпечення та зв'язку Запорізької міської ради значно спрощує процедуру та збільшує кількість підстав для розірвання договорів на «перевезення пасажирів автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування» в односторонньому порядку, що значно збільшувало можливість психологічного впливу ОСОБА_6, ОСОБА_8, та трьох осіб, відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та будучи обманутим думаючи, що його діяльність повністю підконтрольна місцевій владі в особі ОСОБА_6 та особи, відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, від рішення яких залежить подальше її існування, повинен був виплачувати кошти шахраям.

В результаті ОСОБА_8, ОСОБА_6 та особи, відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, узгодженими та заздалегідь спланованими діями, з використанням свого службового становища, шляхом обману заволоділи чужим майном та придбали право на майно ОСОБА_1 на загальну суму 2 581 871 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром, заподіявши потерпілому значної шкоди, тим самим спричинивши тяжкі наслідки.»

Ухвалою від 20.08.2015 Апеляційного суду Запорізької області вказаний вирок Орджонікідзевського районного суду в цій частині залишений в силі.

Згідно інформації Головного слідчого управління МВС України (лист від 29.10.2015 №13/262-240), ним проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 від 31.10.2013 за підозрою ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України.

27.04.2015, зокрема, ОСОБА_2 винесено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.2 ст.364 КК України, цього ж дня його оголошено у розшук і в цей же день матеріали відносно ОСОБА_2 виділено в окреме провадження. На цей час його місцезнаходження не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.35 ГПК України, вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Вказаним вироком суду встановлені дії обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8, направлених на незаконне (шляхом обману) заволодіння часткою у статутному капіталі ТОВ «Альфа Транс», наслідком яких стало порушення конституційних прав, свобод та інтересів діючих учасників цього товариства, в тому числі позивача по справі.

Відповідно до п.2.11 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 №04-5/14 «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин», під час вирішення спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів недійсними суду слід з'ясовувати, чи відповідає оспорюване рішення вимогам чинного законодавства та/або компетенції органу, що прийняв це рішення, чи були загальні збори правомочними, чи було дотримано визначеного законом порядку скликання і проведення загальних зборів. Зокрема, підставами недійсності рішень загальних зборів є такі:

а) рішення загальних зборів не відповідає нормам чинного законодавства;

б) рішення прийнято неправомочними загальними зборами або правомочність загальних зборів встановити неможливо;

в) рішення з питання, яке відповідно до закону вирішується більшістю у 3/4 голосів присутніх на загальних зборах акціонерів, було прийнято простою більшістю голосів;

г) рішення прийнято з питання, не включеного до порядку денного загальних зборів;

д) рішення з питань зміни розміру статутного капіталу акціонерних товариств прийнято з порушенням обо'вязку з надання акціонерам у встановленому законом порядку інформації, передбаченої статтею 40 Закону України «Про господарські товариства», або акціонерам було надано недостовірну чи неповну інформацію;

е) рішення прийнято загальними зборами акціонерів, під час скликання і проведення яких не було дотримано вимог законодавства або статуту акціонерного товариства, якщо це призвело до істотного порушення прав позивача;

є) відсутність протоколу загальних зборів, підписаного відповідно до частини дев'ятої статі 41 Закону України «Про господарські товариства» головою і секретарем зборів.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що оспорювані рішення загальних зборів ТОВ «Альфа Транс» порушують права і охоронювані законом інтереси позивача і не відповідають нормам чинного законодавства, в тому числі: ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., ратифікованих Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР, ст.ст.3, 41 Конституції України, ст.ст.15, 116, 321, 328 Цивільного кодексу України, ст.ст.88, 167 Господарського кодексу України, ст.ст.10, 88 Закону України «Про господарські товариства» тощо, а тому ці рішення підлягають визнання недійсними.

Приймаючи до уваги, що вказані третя і четверта редакції Статуту товариства прийняті на підставі цих рішень загальних зборів і є похідними від них, ці Статути є також такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.

Вимоги позивача законні, обґрунтовані і підтверджуються зібраними в справі доказами.

Заперечення третьої особи не приймаються до уваги у зв'язку з викладеним, а також з огляду на наступне:

Накладення арешту на майно ОСОБА_2, в тому числі і на його частку у статутному капіталі ТОВ «Альфа Транс» на підставі ухвали слідчого судді №335/9190/15-к від 09.09.2015 Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, не є перешкодою при розгляді даної господарської справи, предметом якої є законність актів товариства, а саме - рішень загальних зборів.

Крім того, цей арешт накладений саме в інтересах захисту учасників товариства з ціллю запобігання підозрюваному у скоєнні злочину ОСОБА_2 розпоряджатись своєю часткою до закінчення кримінальної справи.

Посилання третьої особи на пропуск позивачем строку позовної давності також не може бути прийнятий судом до уваги у зв'язку з тим, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачено застосування судом позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сторонами у судовому процесі є позивачі і відповідачі (ст.21 ГПК України).

Третім особам, а також іншим учасникам процесу таке право діючим законодавством не надано.

Витрати по сплаті судового збору віднести на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Транс», оформлене протоколом №1 від 17.06.2011.

Визнати недійсною третю редакцію Статуту ТОВ «Альфа Транс», державна реєстрація якої проведена 19.07.2012 номер запису №300884121.

Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Альфа Транс», оформлене протоколом №1 від 17.07.2012.

Визнати недійсною четверту редакцію Статуту ТОВ «Альфа Транс», державна реєстрація якої проведена 19.07.2012 номер запису 3008841.

Стягнути з Товариства с обмеженою відповідальністю «Альфа Транс» (пр. Ювілейний, буд. 20«А», к.204, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69114; ) на користь гр. ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ІПН НОМЕР_1) 4872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В засіданні 01.02.2016 оголошена вступна і резолютивна частини рішення. Рішення в повному обсязі складено і підписане 08.02.2016.

Суддя С.А.Гончаренко