ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р. Справа № 921/757/15-г/3

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Галушко Н.А.

суддів Кузь В.Л.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Комерц", м. Чортків Тернопільської області б/н від 16.10.2015 р.

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.09.2015 р.

у справі № 921/757/15-г/3

за позовом Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Комерц", м. Чортків Тернопільської області

про стягнення заборгованості в сумі 745 168,52 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2В.І.-представник

від відповідача: ОСОБА_3 представник;

Сторонам розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 15.09.2015 р. у справі №921/757/15-г/3 (суддя Боровець Я.Я.) позов задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Сігма Комерц на користь Публічного акціонерного товариства Златобанк заборгованість за кредитним договором № 152/39/13-KL від 29.05.2013 року у розмірі 745 168,52грн.., яка складається із: заборгованості за процентами - 587 353,13 грн.; заборгованості по сплаті пені - 152 815,39 грн.; штрафу - 5 000,00 грн.

ТОВ Сігма Комерц подано апеляційну скаргу б/н від 16.10.2015 р., в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що кошти на поточному рахунку скаржника відкритому в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» - №5987 в повному обсязі були та є закумульовані саме для сплати поточних процентів за період 01.02.2015р. по 11.02.2015р. Неодноразово по системі клієнт банк ТОВ «Сігма Комерц» зверталось до банку виконати платіжні доручення щодо сплати поточних процентів з поточного рахунку відкритого в ПАТ «Златобанк» ще задовго до запровадження в ПАТ «Златобанк» тимчасової адміністрації чи початку процедури ліквідації банку. Також, неодноразово, останній раз листом від 02.10.2015 року на підставі ст.1066 ЦК України відповідач звертався до позивача з вимогою про виконання обов»язків за договором банківського рахунку №5987-ЮР від 24.04.2013 року про оплату поточних процентів по кредитному договору з поточного рахунку відповідача відкритого в позивача, яке останній залишив без задоволення.

Окрім того, скаржник звертає увагу суду на те. що позивачу надано право згідно кредитного договору, а саме п.3.1.10 на договірне списання коштів з будь-якого рахунку позичальника, в томі числі для виконання боргових зобов»язань позичальника. Скаржник вважає, що не вчинивши дії пов»язані з перерахуванням коштів за платіжними дорученнями та по системі клієнт банк, а також не вчинивши дії, пов»язані з договірним списанням коштів з поточного рахунку, банк не використав усі доступні йому засоби щодо врегулювання спірного питання.

ПАТ Златобанк» у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі щодо договірного списання коштів з поточного рахунку відповідача в якості погашення заборгованості за кредитним договором є безпідставними.

Також, позивач зазначає, що відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов»язань за домовленістю (згодою) сторін (у томі числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

29 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІГМА КОМЕРЦ» (позичальник, боржник) укладено кредитний договір №152/39/13-КL (а.с.8-12).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору в порядку та на умовах, встановлених цим кредитним договором та чинним законодавством України, кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобовязується в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього кредитного договору.

Згідно із п. 1.2 кредитного договору, зокрема, кредитодавець надає позичальнику кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного цим кредитним договором. Кредит може надаватися траншами. Позичальник має право в будь-який час без повідомлення банку здійснювати погашення поточної заборгованості по кредиту і за умови дотримання умов надання кредитних коштів, встановлених цим кредитним договором, може знову отримувати кредит в межах максимального ліміту за кредитною лінією.

Відповідно до п.п. 1.2.1 кредитного договору кредит надається для поповнення обігових коштів.

Згідно із п. 1.3 договору максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 200 000 000,00 гривень.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору кінцева дата повернення кредиту: не пізніше 28 травня 2014 року включно.

Згідно п. 1.5 кредитного договору за користування кредитом позичальником сплачуються проценти у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі: 10,75% річних.

Додатковою угодою № 1 від 14.06.2013 року сторонами змінено п. 1.5. кредитного договору та встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами 7,75% річних (а.с.14).

Договором про внесення змін № 2 від 15.07.2013р. сторони домовились щодо використання інформації кредитної історії.

Додатковим договором № 3 від 22.10.2013р. змінено п 1.5 кредитного договору, а саме встановлено нову процентну ставку за користування кредитними коштами 10,25% річних та п.2.1. щодо умов надання кредитних коштів.

Договором про внесення змін №4 від 07.02.2014 року сторони домовились про особливий порядок сплати відсотків за період з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. включно не пізніше 14.02.2014р. включно (а.с.18).

Договором про внесення змін №8 від 24.09.2014 року змінено п.1.3., а саме встановлено максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією в розмірі 190 140 923,24грн. (а.с.24).

Договором про внесення змін №9 від 31.10.2014 року остаточно змінено п.1.4., а саме встановлено, що кінцева дата повернення кредиту - не пізніше « 02» грудня 2014 року включно (а.с.25).

Відповідно до п. 3.4.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплачувати проценти/комісію у розмірі та в порядку, передбаченому цим кредитним договором, згідно з умовами кредитного договору.

Згідно із п. 3.4.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені цим кредитним договором, в тому числі достроково, у разі настання обставин, за яких банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, в тому числі у випадку настання Несприятливих обставин/подій.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених кредитним договором за заявками відповідача, що підтверджується копіями заявок на отримання кредитних коштів та меморіальних ордерів (а.с.40-54).

Позивач вважає, що відповідач неналежним чином виконував і виконує свої зобов'язання за кредитним договором не сплачує проценти за користування кредитними коштами, та зазначає, що станом на 20.07.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 745 168,52 грн., а саме: заборгованість за процентами - 587 353,13 грн.; - заборгованість по сплаті пені 152 815,39грн.; штраф - 5 000,00 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки відповідачем не спростовано твердження позивача щодо невиконання договірних зобов»язань, не подано доказів про те, що на момент розгляду справи він усунув порушення умов кредитного договору в частині несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитним коштами позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вищенаведеного судова колегія зазначає наступне.

Згідно із ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.529 ЦК України).

Згідно із ст.193 ГК України та ст. 526 ЦК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із умовами п.3.1.10 кредитного договору сторони узгодили, що позичальник доручає кредитору здійснювати договірне списання коштів з будь-якого рахунку позичальника, в т.ч. з рахунку для виконання боргових зобов»язань позичальника. Підписанням цього кредитного договору позичальник надає кредитодавцю право на договірне списання. Таке право може бути реалізоване кредитодавцем за умови настання строку виконання позичальником будь-якого із боргових зобов»язань та/або зобов»язань позичальника чи третіх осіб за договорами забезпечення, з моменту настання такого строку і в сумі, яка дорівнює сумі боргових зобов»язань, та/або при настанні випадків невиконання умов кредитного договору та/або договорів забезпечення та/або настанні несприятливих обставин (а у випадку недостатності коштів для повного виконання зобов»язань позичальника за цим кредитним договором в наявній (доступній) сумі.

Договірне списання здійснюється без будь-яких додаткових погоджень з оформленням меморіального ордеру (п.п.3.1.10.1 кредитного договору).

Як вбачається із матеріалів справи, кошти на поточному рахунку ТОВ «Сігма Комерц» відкритому в ПАТ «Златобанк» - №5987 в повному обсязі були і на даний час закумульовані саме для сплати поточних процентів за період 01.02.2015р. по 11.02.2015р. Факт наявності коштів не заперечується позивачем та підтверджується наданими позивачем в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції банківськими виписками з вищезазначеного поточного гривневого рахунку ТОВ «Сігма Комерц» за період з 01.11.2014р. по 29.09.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Окрім того, відповідно до п.п.3.1.10.5 кредитного договору шляхом підписання цього кредитного договору позичальник доручає кредитодавцю самостійно (без надання позичальником розрахункових документів та заявок) списувати з будь-якого його поточного (-них) та вкладного (-них) рахунку (-ів) грошові кошти для погашення кредитної заборгованості за договором, утримувати комісійні винагороди, встановлені тарифами кредитодавця, суми збору на обов»язкове пенсійне страхування, у разі, якщо такі встановлені чинним законодавством України та інші витрати, пов»язані з купівлею/продажем та/або обміном валюти для погашення боргових зобов»язань за цим кредитним договором, тощо.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до принципу свободи договору сторони договору на власний розсуд визначають його зміст і формують його конкретні умови, якщо тільки зміст якої-небудь умови імперативно не визначений законом чи іншими правовими актами.

Отже, зміст договору становлять, по-перше, умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними і, по-друге, умови, які є обовґязковими відповідно до актів цивільного законодавства або інших правових актів.

Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обовґязковим для виконання сторонами.

Всі умови договору істотні, звичайні та випадкові з моменту його укладення (див. ст. 640 ЦК України) стають однаково обовґязковими для виконання сторонами. В цьому полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовґязків.

Загальні вимоги щодо виконання зобовґязань, зокрема тих, що виникають з договорів, встановлені главою 48 Цивільного кодексу України. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обовґязків тягне наслідки, передбачені главою 51 ЦК України. Відповідно до статті 212 ЦК особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Згідно з п. 1.38. ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Відповідно до п. 26.1. ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Як зазначалось вище, у п.п. 3.1.10.5 кредитного договору сторони домовились, що з метою погашення вимог кредитора за цим договором позичальник доручає кредитодавцю самостійно (без надання позичальником розрахункових документів та заявок) списувати з будь-якого його поточного (-них) та/або вкладного (-них) (депозитного (-них) рахунку (-ів) грошові кошти для погашення кредитної заборгованості за цим договором, тощо.

Отже, в даному випадку слід зазначити, що умова кредитного договору №152/39/13-КL від 29.05.2013р. про надання кредитодавцю (ПАТ "ЗЛАТОБАНК") права на договірне списання коштів ТОВ «СІГМА КОМЕРЦ» кореспондується з обов»язком банку щодо такого списання коштів з будь-якого рахунку позичальника, в т.ч. з рахунку для виконання боргових зобов»язань позичальника.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку, що ПАТ «Златобанк» без будь-якого додаткового погодження вкладника та без укладення з ним додаткових угод, набув право на кошти на поточному рахунку відповідача в сумі 2 477 386,69грн.., яка підлягала договірному списанню в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Сігма Комерц» за кредитним договором №152/39/13-КL від 29.05.2013р. та погашенню кредиторських вимог банку.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015р. №105 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних» та згідно ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015р. №30 про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк» та рішення №99 від 13.05.2015р. про початок процедури ліквідації АТ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Виходячи з системного аналізу норм ст. 509, 598, 606 Цивільного кодексу України та норм спеціального закону - "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", обмеження, встановлені ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" стосуються випадків зарахування зустрічних однорідних вимог, що є іншою підставою припинення зобов'язання, ніж набуття права вимоги на заставне майно за договором застави та проведення списання коштів в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором. ,

Згідно з частиною 4 статті 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб початок тимчасової адміністрації та ліквідації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів, які забезпечують операційну діяльність банку. Відповідно до ч.7 ст.48 Закону уповноважена особа з дня свого призначення має право заявити про відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх. Такої відмови позивачем суду не представлено, відтак всі чинні договірні зобовязання мають виконуватись належним чином і під час дії тимчасової адміністрації.

Відтак, виходячи із системного аналізу вимог Закону, до закінчення технологічного циклу банку відноситься, зокрема, і повне погашення заборгованості перед банком по кредитним зобов'язанням, а відтак, списання банком грошових коштів з депозитного рахунку вкладника, відкритого у цьому банку, із зарахуванням таких коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, є фактично погашенням дебіторської заборгованості ПАТ "Златобанк", сприяє збереженню ліквідаційної маси банку, не призводить до її зменшення, не змінює черговості задоволення вимог вкладників банку та не порушує їх права і законні інтереси (такої ж позиції дотримується Вищий господарський суд у постанові № 910/15858/14 від 26.03.2015 р.).

Як вбачається із виписки по рахункам з 01.11.2014р. по 29.09.2015р., станом на 12.02.2015р. на рахунку відповідача знаходились кошти в сумі 2 477 386,69грн., погашення кредиту банком відбулось в сумі 190 140 923,24грн., несписаною залишилась сума 587 353,13грн.

З урахуванням викладеного вище, оскільки матеріалами справи підтверджується наявність на розрахунковому рахунку відповідача грошових коштів достатніх для виконання умов кредитного договору, а відповідачем не доведено неможливість виконання таких дій, колегія суддів апеляційного суду вважає що позовні вимоги ПАТ Златобанк щодо стягнення з ТОВ Сігма Комерц заборгованості за кредитним договором № 152/39/13-KL від 29.05.2013 року, у розмірі 745 168,52грн., яка складається із: заборгованості за процентами - 587 353,13 грн.; заборгованості по сплаті пені - 152 815,39 грн.; штрафу - 5 000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм місцевим господарським судом першої інстанції належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 1, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно із ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

З а таких обставин, оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Комерц", м. Чортків Тернопільської області б/н від 16.10.2015 р.

Згідно із ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма Комерц", м. Чортків Тернопільської області б/н від 16.10.2015 р. задоволити.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.09.2015 р. у справі №921/757/15-г/3 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ЗЛАТОБАНК (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сігма Комерц (місце реєстрації: 48500, Тернопільська область, місто Чортків, вулиця Князя Володимира Великого, будинок 31, офіс 23, ) 16 393,71грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суду видати наказ.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у господарський суд Тернопільської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.02.2016р.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Кузь В.Л.

Суддя Орищин Г.В.