РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016Справа №910/32933/15

За позовом Вищого господарського суду України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТ-ОЙЛ ЛТД"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Юрченко Н.А. (довіреність № 01-07/2436/15 від 22.12.2015)

Меткий М.А. (довіреність № 01-07/2437/15 від 22.12.2015)

від відповідача: Свіщ О.А. (довіреність № 10/02 від 10.02.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Вищий господарський суд України (позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТ-ОЙЛ ЛТД" (відповідач) в якому просить зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРТ-ОЙЛ ЛТД" передати Вищому господарському суду України 720 літрів дизельного пального W.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по договору № 548 щодо поставки товару від 15.05.2012 в частині передачі позивачу оплаченого останнім дизельного палива W у кількості 720 літрів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2015 прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження по справі № 910/32933/15, розгляд справи призначено на 26.01.2016.

19.01.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вих. №19/01-1 від 19.01.2016).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2016 розгляд справи №910/32933/15, на підставі ст. 77 ГПК України, відкладено на 11.02.2016.

09.02.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення по справі.

10.02.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов та документи по справі.

У відзиві на позов відповідач заперечив позовні вимоги, посилаючись на те, що ТОВ "Карт-Ойл ЛТД", відповідно до п. 4.5. договору здійснило заміну наданих позивачем облікових карток - талонів, термін дії яких закінчився, з коригуванням їх вартості та передав позивачу облікові картки - талони на дизельне паливо у кількості 950 літрів на суму 17575,08 грн. Також, відповідач вказує, що факт пропуску строку виконання талонів виник внаслідок безвідповідальних дій позивача та вважає це, згідно із ст. 613 ЦК України, простроченням кредитора.

Представники позивача в судовому засіданні 11.02.2016, надали письмові пояснення на відзив, в яких зазначено, що позивач не уповноважував ОСОБА_4 на отримання товару за договором №548 від 15.05.2012, а відповідальною особою на отримання товарно-матеріальних цінностей була провідний спеціаліст відділу обліку та бухгалтерської звітності управління фінансового забезпечення бюджетного планування ОСОБА_5

Представники позивача надали суду пояснення по суті позовних вимог, підтримали вимоги з підстав викладених в позові, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.02.2016 надав пояснення щодо заперечень на позов, позовні вимоги заперечив.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 11.02.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАРТ-ОЙЛ ЛТД" (продавець, відповідач) та Вищим господарським судом України (покупець, позивач) укладено договір № 548 щодо поставки товару (далі - договір), відповідно до умов якого, продавець зобов'язався поставити покупцю продукти нафтоперероблення рідкі (А-95 або еквівалент, дизельне паливо) (далі - товар) за відпускними обліковими картками - талонами, а покупець - прийняти товар і сплатити за нього.

Відповідно до пункту 1.2 договору, кількість та асортимент товару погоджений сторонами: продукти нафтоперероблення рідкі: бензин А-95 Mustang - 75000 літрів; дизельне паливо - 10000 літрів.

Виникнення бюджетних зобов'язань за цим договором відбувається у разі наявності та в межах відповідних бюджетних призначень. Покупець залишає за собою право на зменшення обсягів закупівлі товару залежно від реального фінансування видатків (п. 1.3. договору).

В пункті 3.1 договору сторони погодили, що загальна сума за товар становить 1101000,00 грн., у тому числі ПДВ 183500,00 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору, розрахунки проводяться шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця на підставі видаткової накладної.

Згідно із п. 4.2. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється на умовах відстрочки платежу - 5 банківських днів з дати отримання товару.

Кількість, найменування та ціна товару вказується у видаткових накладних (п. 4.3. договору).

У разі затримки бюджетного фінансування оплата проводиться протягом трьох банківських днів з дати отримання відповідного бюджетного призначення (п. 4.4. договору).

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки товару становить: травень-грудень 2012 року.

Згідно із п. 5.2 договору товар постачається шляхом заправки дорожньо-транспортного засобу покупця на автозаправних станціях продавця після пред'явлення відпускної облікової картки-талона.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що кількість товару у відповідний період (травень-грудень 2012 року), що постачається відповідно до договору, визначається на підставі прийому-передачі товару (видаткової накладної), дані яких є підставою для проведення остаточних взаєморозрахунків.

У відповідності до п.п. 6.1.1., 6.1.2. договору, покупець взяв на себе зобов'язання своєчасно та в повному обсязі оплатити за поставлений товар; прийняти за відпускними обліковими картками-талонами товар в асортименті, погодженому сторонами, що підтверджується видатковою накладною.

Продавець, згідно із п.п. 6.3.1. договору, зобов'язався забезпечити цілодобову заправку дорожньо-транспортного засобу покупця, включаючи вихідні та святкові дні, за відпускними обліковими картками-талонами на автозаправних станціях продавця у всіх регіонах України.

Відповідно до пункту 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2012.

В подальшому між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 15.05.2012 про зміну договору № 548 щодо поставки товару від 15.05.2012, відповідно до якої сторони дійшли згоди щодо зменшення обсягів закупівлі з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника, та вирішили змінити пункти 1.2 та 3.1 договору, виклавши їх у новій редакції:

"1.2. Кількість та асортимент товару погоджений сторонами: продукти нафтоперероблення рідкі: бензин А-95 Mustang - 59790 літрів; дизельне паливо - 10000 літрів".

"3.1. Загальна сума за товар становить 900228,00 грн. (дев'ятсот тисяч двісті двадцять вісім гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 150038,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч тридцять вісім гривень 00 копійок)".

Додатковою угодою №2 від 03.10.2012 сторони виклали у новій редакції реквізити продавця.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору відповідач передав позивачу товар на загальну суму 900228,00 грн. за відпускними обліковими картками - талони на бензин А-95 Mustang у кількості 70000 літрів та відпускними обліковими картками - талони на дизельне паливо W у кількості 4000 літрів, що підтверджується видатковими накладними:

№ 1459 від 08.06.2012 на 10 000 л бензину Mustang 95 на суму 122 500,00 грн (з ПДВ);

№ 2496 від 20.08.2012 у кількості 20000 л бензину Mustang 95 на 200666,66 грн та дизельне паливо W - 2 000 л. на 16 566,67 грн.; на загальну суму 260 680,00 грн (з ПДВ);

№ 3144 від 03.10.2012 у кількості 15 000 л бензину Mustang 95 на 155 000,00 грн та бензину Mustang 95 - 5 000 л на 51 666,67 грн.; на загальну суму 248 000,00 грн (з ПДВ);

№ 3751 від 08.11.2012 у кількості 20 000 л бензину Mustang 95 на 206 666, 66 грн та дизельне паливо W - 2 000 л на 17540,00 грн.; на загальну суму 269 048,00 грн (з ПДВ);

Відповідачем виставлено рахунки на оплату поставленого товару на загальну суму 900228,00 грн.: № 1608 від 08.06.2012 на суму 122500,00 грн.; № 2657 від 20.08.2012 на суму 260680,00 грн.; № 3335 від 03.10.2012 на суму 248000,00 грн.; №4011 від 08.11.2012 на суму 269048,00 грн.

Позивачем здійснено оплату вказаних видаткових накладних та виставлених відповідачем рахунків на загальну суму 900228,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 88 від 11.06.2012 на суму 122500,00 грн.; № 159 від 21.08.2012 на суму 260680,00 грн.; № 189 від 24.10.2012 на суму 248000,00 грн.; №226 від 09.11.2012 на суму 269048,00 грн.

Як зазначено у позові, станом на лютий 2015 року позивач був позбавлений можливості здійснювати заправку дорожньо-транспортних засобів дизельним пальним на автозаправних станціях відповідача, у зв'язку із закінченням строку дії відпускних облікових карток-талонів на дизельне паливо у кількості 1670 літрів, внаслідок чого, не отримана кількість дизельного пального W становила 1670 літрів.

Позивач листами вих. № 09.02-18/62/15 від 06.02.2015 та вих. № 09.02-18/265/15 від 02.03.2015 звернувся до відповідача з вимогою поновити термін дії талонів на 1670 літрів дизельного палива (номіналом 10 та 20 літрів), придбаного відповідно до договору.

Згідно із видатковою накладною (повернення) № 1 від 06.02.2015 позивач передав відповідачу відпускні облікові картки-талони на 1670 літрів дизельного палива W.

Відповідно до видаткової накладної №2289 від 02.10.2015 передано позивачу відпускні облікові картки-талони на дизельне паливо W у кількості 950 літрів на суму 17575,08 грн.

Позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 09.02-18/1834/15 від 19.10.2015, в якому вимагав повернути залишкову частину дизельного палива у кількості 720 літрів.

Листом вих. № 10/11 від 10.11.2015 відповідач повідомив, що після закінчення терміну дії талонів, відповідно до пункту 4.5 договору, відповідачем здійснено коригування вартості товару та заміну облікових карток талонів загальним обсягом 950 літрів, а відтак, відповідач вважає, що виконав в повному обсязі свої зобов'язання за договором.

У зв'язку із тим, що відповідач не повернув дизельне паливо у кількості 720 літрів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до договору № 548 від 15.05.2012 відповідач зобов'язався поставити позивачу товар - бензин А-95 Mustang та дизельне паливо W за відпускними обліковими картками - талонами, а позивач взяв на себе зобов'язання прийняти товар і сплатити його вартість.

В Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 зазначено, що талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Отже, при укладанні договору № 548 щодо поставки товару від 15.05.2012 сторонами було погоджено, що товар передається відповідачем позивачу шляхом надання облікових карток - талонів, які у наступному реалізуються позивачем шляхом заправки транспортних засобів на автозаправних станціях. При цьому, позивач отримує товар саме у тій кількості, що оплачена позивачем та зазначена в облікових картах-талонах.

Відповідачем згідно із видатковими накладними № 1459 від 08.06.2012, № 2496 від 20.08.2012, № 3144 від 03.10.2012, № 3751 від 08.11.2012 передано позивачу відпускні облікові картки - талони на бензин А-95 Mustang у кількості 70000 літрів та на дизельне паливо W у кількості 4000 літрів, всього на загальну суму 900228,00 грн.

В свою чергу, товар за вказаними вище видатковими накладними на загальну суму 900228,00 грн. було в повному обсязі оплачено позивачем згідно із платіжними дорученнями: № 88 від 11.06.2012 на суму 122 500,00 грн.; № 159 від 21.08.2012 на суму 260 680,00 грн.; № 189 від 24.10.2012 на суму 248 000,00 грн.; №226 від 09.11.2012 на суму 269048,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 699 ЦК України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, у відповідності до умов договору, вказаних видаткових накладних та платіжних доручень позивач мав отримати, оплачений у повному обсязі, товар на загальну суму 900228,00 грн., а саме: бензин А-95 Mustang у кількості 70000 літрів та дизельне паливо W у кількості 4000 літрів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач повернув відповідачу відпускні облікові картки-талони на дизельне паливо W у кількості 1670 літрів, що підтверджується видатковою накладною (повернення) № 1 від 06.02.2015.

Листами вих. № 09.02-18/62/15 від 06.02.2015 та вих. № 09.02-18/265/15 від 02.03.2015 позивач звертався до відповідача з вимогою поновити термін дії талонів (номіналом 10 та 20 літрів) на 1670 літрів дизельного палива придбаного відповідно до договору.

Проте, відповідачем за видатковою накладною №2289 від 02.10.2015 було передано позивачу відпускні облікові картки-талони на дизельне паливо W у кількості 950 літрів на суму 17575,08 грн.

В матеріалах справи міститься лист позивача вих. № 09.02-18/1834/15 від 19.10.2015, в якому останній вимагав від відповідача повернути залишкову частину дизельного палива у кількості 720 літрів.

Дизельне паливо W у кількості 720 літрів не передано, у зв'язку із коригуванням відповідачем вартості товару на підставі п. 4.5. договору (лист від 10.11.2015 №10/11).

Пунктом 4.5. договору встановлено, що відповідач має право скоригувати вартість товару після закінчення терміну дії відпускних облікових карток-талонів та провести заміну наявних у позивача облікових карток-талонів.

Однак, суд зазначає, що укладаючи договір № 548 від 15.05.2012 сторони погодили, що відповідач зобов'язаний шляхом відпуску за обліковими картками-талонами здійснити передання позивачу товару, в тій кількості, яка в повному обсязі оплачена позивачем.

Тобто, позивач, здійснивши оплату бензину А-95 Mustang у кількості 70000 літрів та дизельного палива W у кількості 4000 літрів мав отримати саме таку кількість товару, зменшення обсягу оплаченого товару в односторонньому порядку не передбачено.

Договір № 548 від 15.05.2012 не містить будь-яких положень щодо наявності у відповідача повноважень зменшувати кількість товару, що вже була оплачена позивачем у повному обсязі.

Жодних обґрунтувань в підтвердження наявності підстав та об'єктивних обставин для зменшення кількості оплаченого дизельного палива W відповідач суду не надав.

Водночас, умови щодо порядку та підстав коригування вартості оплаченого позивачем товару, у даному випадку дизельного палива W, в договорі відсутні.

Не доведено відповідачем, також, і підстав для можливого коригування вартості ціни дизельного палива W в жовтні 2015 року, в той час, як позивач повернув товар у лютому 2015 року.

Так, відповідачем до відзиву на позов було долучено накладну на повернення від покупця №3 від 02.10.2015 в підтвердження факту повернення позивачем дизельного палива W у кількості 1670 літрів на суму 17575,08 грн. (з визначенням ціни товару, що повертається) та видаткову накладну №2289 від 02.10.2015 на підтвердження передання позивачу дизельного палива W у кількості 950 літрів на суму 17575,08 грн.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Оцінивши докази, надані відповідачем в обґрунтування заперечень на позов, а саме, накладну на повернення від покупця №3 від 02.10.2015 та видаткову накладну №2289 від 02.10.2015, суд зазначає наступне.

Так, факт здійснення господарської операції фіксується первинними документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Накладна на повернення від покупця №3 від 02.10.2015 та видаткова накладна №2289 від 02.10.2015 з боку позивача підписані ОСОБА_4

Разом з тим, в матеріалах справи містяться копії видаткової накладної (повернення) № 1 від 06.02.2015 (без зазначення ціни товару) та видаткової накладної №2289 від 02.10.2015, які були надані позивачем. Оригінали вказаних накладних були оглянуті судом в судовому засіданні.

Видаткова накладна (повернення) № 1 від 06.02.2015 (без зазначення ціни товару) та видаткова накладна №2289 від 02.10.2015 з боку позивача підписані ОСОБА_5 та містять відтиск печатки позивача.

Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність працівника від 23.08.2011, укладеного між позивачем та провідним спеціалістом відділу обліку та бухгалтерської звітності управління фінансового забезпечення та бюджетного планування ОСОБА_5, остання взяла на себе матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані їй за актами прийому-передачі, а також за ті, що надходять під звіт протягом усього терміну дії договору.

Оскільки, згідно із договором про повну матеріальну відповідальність, працівник ОСОБА_5 була уповноваженою особою позивача на отримання або повернення товарно-матеріальних цінностей, а докази уповноваження ОСОБА_4 на вчинення зазначених дій в матеріалах справи відсутні, накладна на повернення від покупця №3 від 02.10.2015 та видаткова накладна №2289 від 02.10.2015, не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази у даній справі.

Таким чином, надані відповідачем на підтвердження коригування вартості товару станом на 02.10.2015 накладна на повернення від покупця №3 від 02.10.2015 із визначеним ціни товару, що повертається у сумі 17575,08 грн. та видаткова накладна №2289 від 02.10.2015 на передання позивачу дизельного палива W на суму 17575,08 грн., за висновками суду не мають доказової сили.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач, в порушення взятих на себе за договором № 548 від 15.05.2012 зобов'язань, не передав позивачу дизельне паливо W у кількості 720 літрів, вартість якого позивачем була оплачена у повному обсязі.

При цьому, посилання відповідача на те, що позивачем не використано облікові картки-талони у строки визначені договором, що, на думку відповідача, свідчить про прострочення кредитора, не спростовують вищевстановлені судом обставини щодо наявності у позивача права на отримання товару у тій кількості, яка обумовлена сторонами та сплачена у повному обсязі, та відсутності у відповідача права на зменшення саме такої кількості товару.

Частиною 1 статті 670 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки, за умовами договору позивач має право отримати дизельне паливо W у кількості 4000 літрів, а відповідачем не було передано позивачу, вже оплачене останнім, дизельне паливо W у кількості 720 літрів, позивач, в силу приписів ч. 1 ст. 670 ЦК України, має право вимагати від відповідача передання кількості товару, якої не вистачає, тобто 720 літрів дизельного пального W.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевстановлені судом обставини, враховуючи те, що у відповідача відсутні підстави для зменшення кількості оплаченого товару, оскільки, факт неотримання позивачем 720 літрів дизельного пального W підтверджений належними доказами, беручи до уваги те, що умови договору не містять порядку та підстав для коригування вартості товару, вимоги позивача про зобов'язання відповідача передати позивачу 720 літрів дизельного пального W визнаються судом обґрунтованими.

Підсумовуючи вищенаведене, суд задовольняє позов Вищого господарського суду України до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТ-ОЙЛ ЛТД" про зобов'язання відповідача передати позивачу 720 літрів дизельного пального W повністю.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1218,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "КАРТ-ОЙЛ ЛТД" (02217, м. Київ, вул. Закревського, 22, ) передати Вищому господарському суду України (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, ) 720 (сімсот двадцять) літрів дизельного пального W.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАРТ-ОЙЛ ЛТД" (02217, м. Київ, вул. Закревського, 22, ) на користь Вищого господарського суду України (01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 15.02.2016.

Суддя С.О. Турчин