РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2016Справа №910/28799/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Приватного підприємства "Авен-Єзєр"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Статус"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 323,44 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - позивач) до Приватного підприємства "Авен-Єзєр" (далі - відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2, про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 6 323,44 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.11.2015 було порушено провадження у справі № 910/28799/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Статус" (далі - третя особа - 1), залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа - 2) та призначено розгляд справи на 09.12.2015.

30.11.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

30.11.2015 до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника третьої особи - 1 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи та про розгляд справи без участі представника третьої особи - 1.

У судове засідання 09.12.2015 представник позивача з'явився та подав клопотання про продовження строку розгляду справи. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 12.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28799/15 позивач виконав.

У судове засідання 09.12.2015 представник відповідача не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 16.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28799/15 відповідач не виконав.

У судове засідання 09.12.2015 представник третьої особи - 1 не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 12.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28799/15 третя особа - 1 виконала.

У судове засідання 09.12.2015 представник третьої особи - 2 не з'явився. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 12.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28799/15 третя особа - 2 не виконала.

Розглянувши у судовому засіданні 09.12.2015 клопотання представника позивача про продовження строку розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи те, що представник відповідача у судове засідання 09.12.2015 не з'явився, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем та третьою особою - 2 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 12.11.2015 про порушення провадження у справі № 910/28799/15 та необхідністю витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 27.01.2016.

22.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

25.01.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про розгляду справи без участі представника позивача.

У судове засідання 27.01.2016 представники учасників судового процесу не з'явились.

Відповідно до п. 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 р. № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Слід також зазначити, що вищезгаданий інформаційний лист містить посилання на пункт 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами від 08.04.2008 р.), в якому зазначається, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду її судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.07.1997 р. № 02-5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Статус" (далі - третя особа - 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луганськінтерресурс» (далі -страхувальник) було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6355001 (далі - Поліс № АА/6355001).

06.05.2012 о 11 год. 50 хв. ОСОБА_2., керуючи транспортним засобом марки "Богдан", державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Дніпровська набережна - Княжий Затон, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки "Мазда", державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкоджень транспортних засобів.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2012 ОСОБА_2 (далі - третя особа - 2) було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З постанови Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2012 також вбачається, що ОСОБА_2 (винна у скоєнні ДТП особа), працювала водієм в Приватному підприємстві «Авен-Єзер» (далі - відповідач).

Позивачем був складений та підписаний страховий акт № 7834-12-59-12, згідно з яким пошкодження автомобіля марки "Мазда", державний номерний знак НОМЕР_2, внаслідок вищезазначеної ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 6 323,44 грн.

На підставі страхового акту № 7834-12-59-12 третьою особою - 1 було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 6 323,44 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 4076 від 11.12.2012.

28.04.2014 між третьою особою - 1 (далі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (далі - позивач, фактор) було укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 4/28-04/2014 (далі - Договір факторингу), відповідно до умов якого клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов'язується оплати клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що перейшли до клієнта, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування.

З додатку № 1 до Договору факторингу вбачається передача позивачу права вимоги по зазначеному страховому випадку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Позивач зазначає суду про те, що він має право регресної вимоги до відповідача, оскільки третьою особою - 1 не було отримано повідомлення про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду а ні від відповідача, а ні від третьої особи - 2.

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з пп.п. ґ) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

З огляду на вищенаведене, позивач має право звернутись до суду з регресним позовом в порядку статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" лише до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Проте, як вбачається з Полісу № АА/6355001, страхувальником забезпеченого транспортного засобу є ТОВ «Луганськінтерресурс», а відтак правові підстави для стягнення з відповідача збитків у вигляді суми сплаченого третьою особою - 1 страхового відшкодування за вищезазначеним страховим випадком відсутні. Перебування третьої особи - 2 у трудових відносинах з відповідачем на дату скоєння ДТП також не є підставою для стягнення з відповідача вищевказаної суми, враховуючи приписи статті 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача збитків в порядку регресу в розмірі 6 323,44 грн не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 04.02.2016.

Суддя О.В. Нечай