ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р.Справа № 922/6343/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нафта-Опт", 62493, Харківська обл., Харківський р-н, с. Шубіне, вул. Шубінська, 29-А, ;

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Владислав", 62410, Харківська обл., Харківський р-н, с. Глибоке, вул. Студентська, 29, ;

про стягнення 394 622,93 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 31.12.2015 р.);

відповідача не зявився.

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Нафта-Опт звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владислав про стягнення 394 622,93 грн., з яких основний борг у розмірі 172 517,38 грн., штраф у розмірі 94 442,69 грн., річні у розмірі 127 662,86 грн.

Свої вимоги позивач мотивує неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань відповідно до договору поставки №23-07/14-01 від 22.07.2014 р. В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 525, 526, 546, 625 ЦК України, ст. ст. 54-57 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.12.2015 р. справу було призначено до розгляду у судовому засідання на 04 січня 2016 р.

Суд перейшов до розгляду справи по суті у судовому засіданні 04.01.2016 р..

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, своїм конституційним правом на захист не скористався, відзив на позов та документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у даній справі та в обґрунтування своєї правової позиції до матеріалів справи не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 381 від 05.02.2016 р.).

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов повністю

Розглянувши вищезазначене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

Підставою для необхідності відкладення розгляду справи відповідач зазначає неможливість представнику відповідача (директору ТОВ Агрофірма Владислав ОСОБА_2Л.) бути присутній у судовому засіданні у звязку з перебуванням ним у відрядженні.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи.

В даному разі, судом надано достатньо часу та створені учасникам судового процесу належні умови для надання усіх необхідних доказів. Разом з тим суд зазначає, що оскільки позовна заява позивачем була подана 10.12.2015 р., то в силу ст. 69 ГПК України 10.02.2016 р. закінчується двохмісячний термін вирішення даного спору, а з клопотаннями про продовження розгляду даної справи жодна із сторін не зверталась.

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. Подача клопотань спрямованих на штучне затягування судового процесу, суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату є необґрунтованим, тому відмовляє в його задоволенні.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення, внаслідок чого справа розглядається відповідно до норм ст. 75 ГПК України. Крім того, суд приймає до уваги, що судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів (надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, в разі необхідності - ознайомлення з матеріалами справи, надання доказів на підтвердження своєї позиції по суті спору тощо).

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

23.07.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нафта-Опт" та товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Владислав" було укладено договір поставки № 23-07/14-01, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, передати у власність покупцеві паливно-мастильні матеріали (далі за текстом Товар) партіями, а покупець зобовязується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти та своєчасно оплатити цей товар.

Відповідно до п. 1.2 договору, ціна, асортимент, кількість (обєм) та порядок поставки кожної партії товару погоджується сторонами та відображається у рахунку фактурі, видаткових накладних.

Згідно п. 1.3 договору, доказом факту поставки товару є оформлені належним чином видаткові документи (товарно-транспортні накладні та/або видаткові накладні, та/або додаткові угоди до договору, довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, та/або акти приймання-передачі товару).

Пунктом 3.1 сторони погодили, що загальна ціна договору складається з сум поставко, указаних у видаткових накладних, на кожну партію товару, які було складено за час дії цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, покупець зобовязаний здійснювати оплату вартості кожної партії товару на поточний рахунок постачальника у день поставки.

Пунктом 9.1 сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року. У разі відсутності письмової заяви жодної зі сторін про припинення дії цього договору, поданої до моменту припинення дії договору, останній вважається продовженим на один календарний рік. Кількість разів продовження дії цього договору є необмеженою.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем виникли зобовязання, що випливають із договору поставки, згідно якого та в силу ст. 712 ЦК України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу паливно-мастильні матеріали на загальну суму 759 038,22 грн., що підтверджується матеріалами справи, а саме: видатковими накладними № 116 від 02.09.2014 р. на суму 122 539,50 грн., № 189 від 17.09.2014 р. на суму 120 190,50 грн., № 352 від 16.10.2014 р. на суму 122 069,70 грн., № 531 від 20.11.2014 р. на суму 16 483,44 грн., № 758 від 13.07.2015 р. на суму 126 297,90 грн., № 1024 від 20.08.2015 р. на суму 72 765 грн., накладною № 0003 від 24.07.2014 р. на суму 106 174,80 грн., та рахунками на оплату № 3 від 24.07.2014 р. на суму 106 174,80 грн., № 109 від 02.09.2014 р. на суму 122 539,50 грн., № 181 від 17.09.2014 р. на суму 120 190,50 грн., № 338 від 16.10.2014 р. на суму 122 069,70 грн., № 507 від 20.11.2014 р. на суму 16 483,44 грн., № 742 від 13.07.2015 р. на суму 126 297,90 грн., № 1006 від 20.08.2015 р. на суму № 72 765,00 грн., № 1153 від 09.09.2015 р. на суму 72 517,38 гр.

Проте, як зазначив позивач в позовній заяві та підтверджується виписками по рахунку позивача № 0349 відповідач в порушення умов спірного договору поставки отриманий товар сплатив несвоєчасно та не в повному обсязі на суму 586 520,84 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 172 517,38 грн.

Абзац 1 ч. 1 ст.193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, зважаючи на вищевикладене, а також те, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі оплатив отриманий від позивача товар у встановлений умовами договору строк, доказів протилежного суду не надав, він визнається судом таким, що прострочив та неналежним чином виконав свої зобовязання відповідно до умов договору поставки № 23-07/14-01 від 23.07.2014 р у звязку з чим позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Нафта-Опт в частині стягнення 172 517,38 грн. заборгованості з неоплаченого товару відповідно до умов спірного договору поставки обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача 94 442,69 грн. штрафу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору, а саме п. 7.2 сторони передбачили, що за прострочення оплати поставленого товару покупець зобовязаний сплатити на користь постачальника штраф у розмірі:

- 5 % - за прострочення від одного до десяти календарних днів;

- 10%- за прострочення від одинадцяти до двадцяти календарних днів;

- 15 % - за прострочення від двадцяти одного до тридцяти календарних днів;

- 20 % - за прострочення від тридцяти одного до шістдесяти календарних днів;

- 30 % - за прострочення понад шістдесят днів.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобовязання по оплаті товару у строк передбачений у договорі та враховуючи встановлену у договорі відповідальність за невиконання договірних зобов'язань у вигляді штрафу, наданий позивачем розрахунок перевірено судом, останній відповідає умовам договору та чинному законодавству, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 94 442,69 грн. штрафу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача річних у розмірі 127 662,86 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 7.3 сторони погодили, що у випадку прострочення виконання зобовязань з оплати товару, якщо відстрочка не передбачена відповідною додатковою угодою, покупець зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 (два) проценти від суми боргу за кожен день прострочення платежу, що є обрахованим за кожен день прострочення річних, які збільшені, порівняно з розміром, встановлений у ст. 625 ЦК України, на підставі частини 2 цієї статті.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто стаття 625 ЦК України надає можливість кредитору боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, встановити інший ніж 3% річних розмір процентів, який і було визначено сторонами у пункті 7.3. договору поставки, а саме: 2 (два) проценти від суми боргу за кожен день прострочення платежу, що фактично становить 730 % річних за рік (365 х 2).

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього трьох процентів річних за період з 16.10.2015р. по 23.11.2015р. в сумі 127 662,86 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Нафта-Опт підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Владислав", 62410, Харківська обл., Харківський р-н, с. Глибоке, вул. Студентська, 29, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нафта-Опт" (62493, Харківська обл., Харківський р-н, с. Шубіне, вул. Шубінська, 29-А, ) заборгованість за договором поставки № 23-07/14-01 від 23.07.2014 р. у розмірі 172 517,38 грн., штраф у розмірі 94 442,69 грн., річні у розмірі 127 662,86 грн. та судовий збір у розмірі 5 919,34 грн. грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 15.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3