ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2016 року Справа № 904/8350/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.

за участю сторін:

від позивача: Марченко Р.М., представник, довіреність № 6677 від 01.10.2015 р.,

від відповідача: Бочанова Я.В., представник, довіреність № 28 від 12.01.2016 р., Коваленко О.В., представник, довіреність № 29 від 12.01.2016 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 р. у справі

за позовом комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради, м.Жовті Води

до комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа", м.Жовті Води

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 р. у даній справі (суддя Татарчук В.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" на користь комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської області ради 93 907,80грн - основного боргу, 13287,65грн - інфляційних втрат, 1249,98грн - 3% річних, 18474,14грн - пені, 3013,56грн - витрат по сплаті судового збору. Відмовлено в задоволенні позову комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської області ради в частині стягнення з комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" 73896,54грн - пені.

Згадане рішення мотивовано посиланням невиконання відповідачем умов договору №10-1/839 від 01.01.2013 р. на подачу питної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг з водопостачання та водовідведення. Відповідач є єдиним постачальником і виробником теплової енергії для забезпечення потреб споживачів в м. Жовті Води та має складний економічний стан. Наведене підтверджується балансом (звітом про фінансовий стан) підприємства на 31.12.2014 р. та 30.06.2015 р., що є підставою для зменшення розміру пені до 20%.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення господарського суду скасувати в частині відмови у стягненні пені в сумі 73 896,54 грн.

На думку скаржника, господарським судом не враховано, що позивач знаходиться у тяжкому фінансовому положенні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволенні, рішення господарського суду залишити без змін, як таке, що постановлено на підставі повного та всебічного дослідження істотних обставин справи, надання належної оцінки наданих сторонами доказів.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2013 р. між комунальним підприємством "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської області ради (водоканал) та комунальним підприємством "Жовтоводськтепломережа" (абонент) укладений договір № 10-1/839 на подачу питної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації.

За умовами п. п. 1.1, 1.2 згаданого договору, водоканал забезпечує абоненту подачу питної води, прийом стічних вод та повну біологічну очистку господарсько-побутових, промислових та поверхневих стічних вод, а абонент приймає на себе зобов'язання своєчасно сплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, належно експлуатувати водопровідні та каналізаційні мережі, пристрої та прилади на них, які перебувають у нього на балансі відповідно до цього договору та вимог діючих нормативних документів у сфері водопостачання та водовідведення.

Відповідно до п. 3.5 договору розрахунковий період оплати послуг водопостачання і водовідведення встановлюється в один місяць.

Згідно з п. 3.7 договору представник абонента зобов'язаний одержувати рахунки за комунальні послуги з водопостачання і водовідведення у водоканалі в останній робочий день розрахункового місяця. В разі не направлення уповноваженої особи для отримання рахунка, рахунок вважається отриманим в останній день поточного місяця. Рахунок підлягає оплаті протягом 5-ти банківських днів.

За п. 3.10 договору погашення заборгованості абонента перед водоканалом виконується у порядку календарної черговості її виникнення (від раніше виниклої до подальшої), тобто у разі наявності у абонента заборгованості перед водоканалом всі оплати відносяться на погашення раніше існуючого боргу і здійснення передплати неможливе (незалежно від вказівки в платіжному документі).

Цей договір укладається строком на один рік (до 31 грудня 2013 року) застосовується до відносин між водоканалом та абонентом діє з 01 січня 2013 р. і вважається пролонгованим на один рік, якщо протягом місяця до закінчення терміну не надійде заява однієї із сторін про відмову від цього договору (п.8.1. договору).

01.06.2015 р. між сторонами підписано додаткову угоду до договору № 10-1/839 на подачу питної води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації від 01.01.2013 р., відповідно до якої сторони дійшли згоду, що договір припиняє свою дію з 01.07.2015 р.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги з подачі питної води, прийому стічних вод та повної біологічної очистки господарсько-побутових, промислових та поверхневих стічних вод.

В порушення п.3.7. договору відповідач надані послуги своєчасно та в повному обсязі не оплатив, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з січня 2015 р. по червень 2015 р. в сумі 93907,80 грн.

Частиною 1 ст.901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за спірним договором, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення основного боргу в сумі 93 907,80 грн.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з лютого 2015 р. по вересень 2015р. у розмірі 1 249,98 грн. та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 13 287,65 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, здійснивши власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів приходить до висновку, що підлягають стягненню з відповідача 3% річних за період з лютого 2015 р. по вересень 2015р. у розмірі 1 249,98 грн. та інфляційні втрати за вказаний період у розмірі 13 287,65 грн.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2.1 договору за несвоєчасну оплату (несплату) послуг в терміни, передбачені в 3.7 договору, абонент (крім бюджетних установ та організацій) шляхом сплати пені у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу. Сума нарахованої пені за попередній місяць включається в послідуючий платіжний документ.

Позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 09.02.2015 р. по 30.09.2015 р. у розмірі 92 370,68 грн.

Відповідач звернувся до господарського суду клопотанням про зменшення розміру пені до 20 відсотків.

Згадане клопотання обґрунтовано посиланням на те, що відповідач є єдиним постачальником і виробником теплової енергії для забезпечення потреб споживачів у м. Жовті Води. Підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, у зв'язку з несплатою грошових коштів категорією "населення" за отримані послуги з централізованого опалення у повному обсязі.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, у п. 7 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)" від 29.04.2013р. №01-06/767/2013 зазначено, що положеннями частини першої статті 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Місцевий господарський суд врахував, що відповідач є єдиним постачальником і виробником теплової енергії для забезпечення потреб споживачів в м. Жовті Води та має складний економічний стан. Наведене підтверджується балансом (звітом про фінансовий стан) підприємства на 31.12.2014 р. та 30.06.2015 р.

Крім того, колегія суддів враховує, що в даному випадку розмір заявленої до стягнення пені - 92 370,68 грн. не відповідає наслідкам порушення відповідачем своїх зобов'язань. Заборгованість за спірним договором виникла у відповідача, у зв'язку з несплатою грошових коштів категорією "населення" за отримані послуги з централізованого опалення у повному обсязі. Відповідач належить до державного сектору економіки. Стягнення з відповідача надмірних штрафних санкцій може призвести до дестабілізації роботи товариства по забезпеченню тепловою енергією споживачів у м.Жовті Води.

Водночас позивач не довів наявність понесених ним збитків саме за порушення відповідачем зобов'язань за договором.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан сторін та співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків позивача, а також інтереси обох сторін, колегія суддів вважає доцільним зменшення розміру заявлених штрафних санкцій, які підлягають до стягнення з відповідача до 20% від заявлених позивачем сум штрафних санкцій, а тому погоджується висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої пені до 18 474,14 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення прийнято місцевим господарським судом за повністю дослідженими обставинами справи з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 101-103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити комунальному підприємству "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради у задоволенні апеляційної скарги.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 р. у справі №904/8350/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

І.О.Вечірко