КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2016 р. Справа№ 910/29267/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від позивача: Сиклітенко В.В. (дов. б/н від 01.09.2015);

від відповідача 1: Ярошенко О.О. (дов. б/н від 30.03.2015) ;

Бонтлаб В.В. (дов. б/н від 30.03.2015);

Крутенко Ю.В. (дов. б/н від 30.03.2015);

Власенко А.І. (наказ від 01.07.2013 № 02-К);

від відповідача 2: Запорожець Л.Л. (дов. № 1-8/8566 від 21.11.2014)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.11.2015

у справі № 910/29267/15 (суддя: Зеленіна Н.І.)

за позовом "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG)

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал"

2) Державної служби інтелектуальної власності України

про визнання недійсним свідоцтва України № 203693 на знак для

товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/29267/15 задоволено заяву Компанії "Сінгента Партісіпейшнз АГ" (Syngenta Participations AG) про вжиття заходів до забезпечення позову, та з метою забезпечення позову заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" на території України передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693 та видавати ліцензії (дозволи) на використання вказаного знака, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті; заборонено Державній службі інтелектуальної власності України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації, щодо свідоцтва України № 203693, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вчиняти дії щодо внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-яких заборон щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті; заборонено Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за Свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті, та вирішено інші питання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції у відповідній частині, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 08.12.2015, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у справі № 910/29267/15 в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вчиняти дії щодо внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-яких заборон щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі № 910/29267/15 по суті та заборони Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за Свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті, прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви Компанії "Сінгента Партісіпейшнз АГ" в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вчиняти дії щодо внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-яких заборон щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за Свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі № 910/29267/15 по суті та заборони Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за Свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі № 910/29267/15 по суті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.01.2016 у даній справі прийнято до провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" на вказану ухвалу господарського суду міста Києва від 30.11.2015 у відповідній частині та призначено розгляд даної апеляційної скарги на 27.01.2016.

У зв'язку з перебуванням судді Шипко В.В. на лікарняному, за розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/29267/15 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 апеляційну скаргу було прийнято до провадження у новому складі суду.

27.01.2016 судовою колегією було оголошено перерву до 03.02.2016.

27.01.2016 у судовому засіданні апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу у відповідній частині - без змін.

У судовому засіданні 03.02.2016 представники апелянта підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Разом з тим, зазначили, що вони не заперечують проти та не оскаржують ухвалу в частині вжиття заходів судом стосовно заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" на території України передавати будь-якій особі (особам) право (права) інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693 та видавати ліцензії (дозволи) на використання вказаного знака, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті; та заборони Державній службі інтелектуальної власності України вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснювати офіційні публікації, щодо свідоцтва України № 203693, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті. Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити оскаржувану ухвалу в частині, що оскаржується без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник відповідача 2 не підтримала апеляційну скаргу та заявила, що покладається на розсуд суду щодо вирішення даної апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», забезпечення позову як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи може застосовуватись як за основним, так і за зустрічним позовом на будь-якій стадії процесу, включаючи перегляд рішення, ухвали, постанови (далі - рішення) в апеляційному або у касаційному порядку.

Згідно абз. 3 п. 1 даної постанови, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, а також, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Згідно абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У поданій до суду першої інстанції заяві позивач, крім іншого, просить суд вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 на території України вносити до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору по суті; заборони Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за Свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору по суті.

Обґрунтовуючи подану заяву про вжиття заходів до забезпечення позову в цій частині, позивач стверджує, що у випадку внесення знака для товарів і послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693, до митного реєстру об'єктів інтелектуальної власності, будуть порушені права позивача на вільне використання позначення тіаметоксам, як загальновживаного терміну, на вільне використання відповідних товарів, митне оформалення яких призупинеться, оскільки тіаметоксам є діючою (активною) речовиною, яка використовується позивачем в інсектицидних засобах, що застосовуються для боротьби з шкідниками рослин.

Тобто, у разі невжиття таких заходів, на думку позивача, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам, інтересам позивача до прийняття рішення у справі та для їх відновлення потрібно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів враховує наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування обраного виду забезпечення позову, підтверджені доказами, що містяться в матеріалах справи, доданими до клопотання про забезпечення позову, у тому числі копію листа Державної фіскальної служби України від 19.11.2015 № 24597/6/99-99-24-03-02-15, в якому зазначено, що «на даний час ДФС розглядається заява про сприяння захисту майнових прав та включення до митного реєстру знака для товарів та послуг «Тіаметоксам», що охороняється за свідоцтвом України № 203693».

Піддаючи аналізу вищевикладене, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом стосовно того, що вжиття заходів до забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу-1 та Державній фіскальній службі України вчиняти вказані дії є розумними, обґрунтованими та адекватними заявленим позовним вимогам та забезпечують збалансованість інтересів сторін, оскільки такий захід забезпечення позову не перешкоджає діяльності відповідача-2, а спрямований саме на зупинення ймовірного порушення прав позивача на відповідні об'єкти інтелектуальної власності, за захистом яких він звернувся до суду з позовом.

Представники відповідача 1 не довели ані в своїй апеляційній скарзі, ані у судовому засіданні апеляційної інстанції, що саме, під час застосування вказаної заборони, винесеної за оскаржуваною ухвалою, перешкоджатиме апелянту в його господарській діяльності, не довели, яким саме чином можуть бути порушені права та охоронювані законом інтереси інших осіб, не довели негативних майнових наслідків такої заборони для будь-якої особи.

Судова колегія вважає, що обрані заходи до забезпечення позову не можуть мати наслідком припинення господарської діяльності відповідача 1 і така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного товариству відповідача-1 майна.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі фактично було розглянуто справу по суті та зроблено висновок про загальновживаність терміну «Тіаметоксам».

Проте, судова колегія відхиляє вказані твердження апелянта, оскільки з оскаржуваної ухвали не вбачається жодних встановлених судом фактів по суті спору та відповідних висновків, зазначених апелянтом в апеляційній скарзі, суд першої інстанції не робив.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що застосування даних заходів до забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу.

Дані заходи забезпечення позову запровадять лише тимчасові обмеження прав відповідача 1 забороняти іншим особам використовувати відповідне позначення (торговельну марку). У той же час вжиття таких заходів дозволить створити належні умови для запобігання порушенню прав позивача, на захист яких останній звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду констатує наявність зв'язку між обраним заходом до забезпечення позову і предметом відповідної позовної вимоги, спроможністю такого заходу забезпечити захист відповідних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, на захист яких поданий даний позов у справі № 910/29267/15.

Крім того, судова колегія не приймає до уваги твердження апелянта, що були зазначені в судовому засіданні апеляційнійної скарзі стосовно порушення місцевим господарським судом ч. 1 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, яке полягає в тому, що суд першої інстанції не повідомив відповідача 1 про розгляд заяви позивача про вжиття запобіжних заходів, а розглянув заяву без участі сторін, оскільки відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Твердження апелянта стосовно того, що судом першої інстанції в порушення законодавства України було винесено оскаржувану ухвалу без залучення Державної фіскальної служби України третьою особою у справі, не приймаються до уваги судовою колегією, оскільки вони не обґрунтовані належним чином апелянтом. В даному випадку суду слід лише належним чином повідомити Державну фіскальну службу України щодо вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Інші твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки вони не містять жодних доводів на спростування мотивів прийняття оскаржуваної ухвали, а стосуються розгляду спору по суті.

У відповідності до ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів, окрім тих, які наявні в матеріалах справи, суду апеляційної інстанції надано не було.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 30.11.2015 у справі № 910/29267/15 в тій частині, що оскаржується. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування вказаної ухвали у даній справі у тій частині, що оскаржується апелянтом, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статями 4-1, 33, 34, 43, 66, 67, 99, 101- 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м. Києва від 30.11.2015 у справі № 910/29267/15 в частині заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Вассма Кемікал" вчиняти дії щодо внесення до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-яких заборон щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті та заборони Державній фіскальній службі України включати до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності будь-які заборони щодо знаку для товарів та послуг "Тіаметоксам" за Свідоцтвом України № 203693, до вирішення спору у справі №910/29267/15 по суті - без змін.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 05.02.2016.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко