УХВАЛА

09.02.2016Справа № 910/3395/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов'язання вчинити дії, -

За розглядом скарги Комунального підприємства "Київпастранс"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Музика В.І. (представник за довіреністю №06-5/40 від 16.01.2016р.);

- Ковальський С.В. (представник за довіреністю №06-5/39 від 16.01.2016р.);

- Юрко О.Є. (представник за довіреністю №06-5/1095 від 24.12.2015р.);

від третьої особи: Миронюк О.А. (представник за довіреністю №4 від 30.04.2015р.);

від ТОВ "Сіті Транспорт Групп": не з'явились.

від Департаменту ДВС: Онопрієнко І.В. (представник за довіреністю №20-22/718 від 30.12.2015р.).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовом про зобов'язання Комунального підприємства "Київпастранс" (надалі також - відповідач) виконати умови Договору №06/24-08 про закупівлю від 16.12.2008р. та прийняти 11 автобусів (А191F0) і оплатити їх вартість на загальну суму 14 316 500,00 грн.

Під час перебування справи в провадженні позивачем було уточнено позовні вимоги та викладено їх наступним чином: зобов'язати відповідача виконати умови Договору №06/24-08 про закупівлю від 16.12.2008р. та прийняти 15 автобусів (А191F0), оплатити їх вартість на загальну суму 19 522 500,00 грн. та стягнути з відповідача 13 222 311,94 грн. понесених збитків.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. позовні вимоги в справі №910/3395/14 було задоволено частково та зобов'язано Комунальне підприємство "Київпастранс" виконати умови Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р. та прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" автобуси (А191F0) в кількості 15 (п'ятнадцять) одиниць, а також стягнуто з Комунального підприємства "Київпастранс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" вартість 15 (п'ятнадцяти) одиниць автобусів (А191F0) в розмірі 19 522 500,00 грн., збитки в розмірі 4 880 949,67 грн. та судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2014р. виправлено описку, допущену в п. 2 вступної та резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. та п. 2 рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. в справі №910/3395/14.

На виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідні накази від 10.06.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/3395/14 здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача - з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2015р. у справі №910/3395/14 здійснено заміну сторони виконавчого провадження - стягувача - з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" () на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Групп" ().

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2015р. частково задоволено заяву Комунального підприємства "Київпастранс" про роз'яснення рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. у справі №910/3395/14 та роз'яснено Комунальному підприємству "Київпастранс" резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2014р. у справі №910/3395/14 шляхом зазначення, що згідно умов Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р., а саме розділу 2, передбачено зустрічне виконання зобов'язань сторін Договору про закупівлю №06/24-08 від 16.12.2008р., а саме продавця та покупця, за якими оплата автобусів (А191F0) в кількості 15 (п'ятнадцять) одиниць на загальну суму в розмірі 19 522 500,00 грн. обумовлена їх попередньою поставкою.

09.12.2015р. до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2015р. вказану скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

17.12.2015р. вказана скарга Комунального підприємства "Київпастранс" на дії органу виконання судових рішень надійшла до суду повторно, відповідно до якої боржник просить суд визнати дії державного виконавця органу виконання судових рішень неправомірними, скасувати постанову про розшук майна боржника від 18.11.2015р. та зобов'язати орган виконання судових рішень зупинити ВП №44517273 в рамках зведеного виконавчого провадження ВП №43114186.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2015р. розгляд скарги Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в справі №910/3395/14 призначено на 19.01.2016р.

Скарга відповідача обґрунтована тим, що в порушення вимог закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, натомість державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника від 18.11.2015р., ВП №44517273 в рамках зведеного провадження ВП №43114186 із зазначенням стягувача ТОВ «Сіті Транспорт Груп» та коду ЄДРПОУ ТОВ «Сіті Транспорт Групп». Зважаючи на те, що в оскаржуваній постанові зазначено дві різні юридичні особи, скаржник просив суд її скасувати. Крім того, на думку скаржника, оскаржувана постанова винесена в порушення ст. 40 закону України «Про виконавче провадження» без виходу державного виконавця за місцезнаходженням боржника та без наявної необхідності розшуку майна боржника.

Інші учасники судового процесу пояснень, заперечень на скаргу до матеріалів справи не подали, в тому числі на виконання вимог ухвали суду.

16.01.2016р. до суду від скаржника надійшло доповнення до скарги, в якому зазначив, зокрема, про те, що стягнення коштів за товар, який не отримано підприємством призведе до незаконного збагачення ТОВ «Сіті транспорт Групп» та завдасть йому невиправної шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2016р. розгляд скарги Комунального підприємства "Київпастранс" відкладено до 21.01.2016р.

20.01.2016р. до суду від скаржника надійшла заява, в порядку ст. 22 ГПК України, відповідно до якої прохальну частину скарги викладено в новій редакції.

Судове засідання 21.01.2016р. не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2016р. розгляд скарги Комунального підприємства "Київпастранс" призначено на 09.02.2016р.

Представники позивача та ТОВ «Сіті транспорт Групп» в судове засідання 09.02.2016р. не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та їх неявка, відповідно до ст. 1212 ГПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для їх розгляду, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з огляду на наступне.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону (стаття 19 закону України "Про виконавче провадження").

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2014р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44517273.

Відповідно до ст. 40 закону України "Про виконавче провадження" у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук.

18.11.2015р. державним виконавцем на підставі ст. 40 закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про розшук майна боржника.

Відповідно до ст. 8 закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Як було зазначено вище, судом двічі було замінено стягувача у виконавчому провадженні по примусовому виконанню наказу суду від 10.06.2014р. (ухвали суду від 18.11.2014р. та від 24.02.2015р.).

Так, відповідно до ухвали суду від 24.02.2015р. стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Групп" ().

Натомість, в постанові державного виконавця про розшук майна боржника від 18.11.2015р. ВП №44517273 стягувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Транспорт Груп" ().

Відповідно до ст. 6 закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, дії державного виконавця щодо зазначення в постанові про розшук майна боржника від 18.11.2015р. невірної назви стягувача не відповідають вимогам закону України «Про виконавче провадження», а відтак підлягають визнанню неправомірними.

Разом з тим, вказані в скарзі обставини, не надають суду правових підстав для визнання оскаржуваної постанови недійсною, виходячи з приписів ст. ст. 6, 11, 25, 40 закону України «Про виконавче провадження».

Не заслуговують також на увагу суду обставини вказані в скарзі та в доповненні до скарги щодо того, що оскаржувана постанова блокує діяльність підприємства, а стягнення коштів за товар, який не отримано підприємством призведе до незаконного збагачення ТОВ «Сіті транспорт Групп» та завдасть йому невиправної шкоди, оскільки скаржником не надано суду доказів на підтвердження вчинення дій, заходів, передбачених законодавством України задля реального отримання товару (15 автобусів), як-то: звернення до суду з позовною заявою, оскарження судового рішення у даній справі, тощо.

При цьому, при розгляді даної скарги суд виходить з того, що принципом господарського судочинства є виконуваність рішення суду. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тоді як у даній справі судове рішення не виконано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 43 ГПК України).

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За таких обставин, скарга боржника визнається обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо зазначення в постанові про розшук майна боржника від 18.11.2015р. невірної назви стягувача, в іншій частині вказану скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Комунального підприємства "Київпастранс" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в справі №910/3395/14 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо зазначення в постанові про розшук майна боржника від 18.11.2015р. ВП №44517273 невірної назви стягувача.

3. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити виконавчі дії з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2014р. у справі №910/3395/14 передбачені законом України "Про виконавче провадження".

4. В іншій частині в задоволенні скарги Комунального підприємства "Київпастранс" відмовити.

5. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.