ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р.Справа № 922/6204/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора Фрунзенського району міста Харкова, м. Харків, в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - 1) ОСОБА_1, м. Харків 2) ТОВ "Мегіон", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Естет ЛТД", с. Козин
про розірвання договору оренди земельної ділянки
за участю :

прокурора Ткаченко К.О. за посвідченням № 036249 від 12.11.2015 р.

позивача не зявився

1-ї третьої особи на стороні позивача не зявився

2-ї третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2 за довіреністю № 3 від 08.02.2016р.

відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Фрунзенського району міста Харкова звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Естет ЛТД" (відповідач) про розірвання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди, укладеного між Харківською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Естет ЛТД" від 14.08.2001 р. за № 2494.

В обґрунтування своїх вимог, прокурор вказує, що відповідно до даних Індустріальної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Естет ЛТД" не надає податкові декларації з орендної плати за землю комунальної власності (земельна ділянка, розташована за адресою: м. Харків, вул. Автогенна, 12, загальною площею 0,1205 га) з 2010 року та не сплачує орендну плату, чим порушує умови п. 2.1 договору оренди протягом останніх 5 років. Крім того, прокурор вказує, що змінився власник нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, а саме за договором купівлі-продажу від 06.07.2011 року, укладеного між громадянином ОСОБА_1 та ТОВ "Мегіон", право власності на нежитлові приміщення № 1,2,3 у нежитловій будівлі в літ. "К-1", загальною площею 1613,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Автогенна, 12, перейшло ТОВ "Мегіон". В якості правових підстав позивач посилається на ст. ст. 7, 13, 15, 31, 32 34 ЗУ Про оренду землі, ст. 377, 638, 651, 783 ЦК України, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України.

26.01.2016 р. судом розгляд справи було відкладено на 09.02.2016 р. о 11:00.

Прокурором та представником 2-ї третьої особи на стороні позивача була надана заява (вх. № 4151/16 від 09.02.2016 р.) про розгляд справи без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, яка судом була задоволена.

Прокурор, через канцелярію господарського суду за вх. № 4150/16 від 09.02.2016 р., надав оригінал платіжного доручення №16 від 19.01.2016 р. про сплату судового збору та докази направлення копій позовної заяви з доданими до неї документами 3-м особам, які судом долучені до матеріалів справи.

2-а третя особа на стороні позивача, через канцелярію господарського суду надала письмові пояснення (вх. № 4170/16 від 09.02.2016 р.) щодо позову, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно них 2-а третя особа на стороні позивача підтримала позовні вимоги повністю.

Прокурор та представник 2-ї третьої особи на стороні позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився.

При цьому суд зазначає, що відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, оскільки згідно Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичною адресою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Естет ЛТД" є: 08851, Київська область, Миронівський район, село Козин, вул. Партизанська, буд. 2, а з матеріалів справи вбачається, що ухвала суду про порушення провадження у справі була надіслана відповідачу за вищезазначеною адресою, але не була ним отримана у зв'язку з закінченням терміну зберігання поштового відправлення. У п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" було зазначено, що у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, суд зазначає, що на сторінці господарського суду Харківської області офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет були опубліковані 22.01.2016 р., 29.01.2016 р. та 05.02.2016 р. повідомлення про розгляд даної справи.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника 2-ї третьої особи на стороні позивача, встановив наступне.

Між Виконавчим комітетом Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма Естет ЛТД 14.08.2001 р. був укладений договір на право тимчасового користування земельною ділянкою № 2494 (надалі - договір).

Згідно умов вказаного договору виконавчий комітет Харківської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міськради від 11.07.2001 року № 1160 надав, а Товариство з обмеженою відповідальністю фірма Естет ЛТД прийняло в тимчасове користування на умовах оренди земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Автогенна, 12, площею 0,1205 га.

Земельну ділянку надано в тимчасове користування на умовах оренди строком до 25.06.2022 року для експлуатації та обслуговування господарського майданчику (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору плата за землю вноситься землекористувачем щомісячно у вигляді земельного податку у розмірі 305,83 грн. до 31.12.2001 року, а з 01.01.2002 року 449,75 грн.

Пунктом 3.2. договору відповідач був зобовязаний своєчасно вносити земельний податок на землю та виконувати інші обов'язки передбачені Земельним кодексом України.

В особливих умовах договору зазначалося, що при переході права власності або права користування на будівлі і споруди, що розташовані на наданій земельній ділянці до іншої юридичної чи фізичної особи землекористувача, права і обовязки сторін діють в повному обсязі згідно цього договору до припинення його дії в законодавчому порядку.

У листі прокуратури Фрунзенського району м. Харкова № 04-33-3501/15 від 19.11.2015 р. на адресу голови Харківської міської ради зазначалося про те, що відповідно до даних Індустріальної ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області Товариство з обмеженою відповідальністю фірма Естет-ЛТД не надає податкові декларації з орендної плати за спірну земельну ділянку комунальної власності з 2011 року та не сплачує орендну плату, тобто порушує умови п. 2.1. договору протягом останніх трьох років.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що змінився власник нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці.

Так, на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.07.2011 р., укладеного між ОСОБА_1 (продавець) та ТОВ Мегіон (покупець), право власності на нежитлові приміщення № 1а, 2, 3, у нежитловій будівлі в літ. К-1, загальною площею 1613,5 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Автогенна, 12, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю Мегіон.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 30831660 від 02.08.2011 р. право власності на нежитлові приміщення № 1а, 2, 3, у нежитловій будівлі в літ. К-1, загальною площею 1613,5 кв.м., за адресою: м. Харків, вул. Автогенна, 12 було зареєстровано за ТОВ Мегіон.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Частиною 3 ст. 7 Закону України Про оренду землі зазначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Відповідно до п. 2.20. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин, у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, яка кореспондується із ч. ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п. 2.10. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин, у вирішенні спорів щодо переходу права власності або права користування земельними ділянками внаслідок переходу права власності на житлові будинки, будівлі, споруди, що на них розміщені, судам необхідно досліджувати умови договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна, наявність у продавця визначених законом документів, що посвідчують право на земельну ділянку, відповідність нерухомого майна, розміщеного на відповідних земельних ділянках, ознакам житлового будинку (будівлі, споруди), здійснення державної реєстрації права власності особи, яка придбала відповідне нерухоме майно, з урахуванням положень статей 331, 376 ЦК України, статей 116, 123, 124, 126 ЗК України.

Правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв'язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Отже, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування. Фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник, а законодавством передбачена можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

За таких обставин вимоги прокурора про розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь прокуратури Харківської області сплачену суму судового збору у розмірі 1378,00 грн., оскільки сума судового збору у розмірі 1378,00 грн. буда сплачена саме прокуратурою Харківської області до структури якої входила прокуратура Фрунзенського району м. Харкова (зараз - Харківська місцева прокуратура № 3 Харківської області).

На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 7, 31, 32 Закону України "Про оренду землі", ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст. 377, 651 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір на право тимчасового користування землею № 2494 від 14.08.2001 року, укладений між Виконавчим комітетом Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма Естет ЛТД.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю фірма Естет ЛТД (08851, Київська область, Миронівський район, с. Козин, вул. Партизанська, буд. 2, ідентифікаційний код 14062526) на користь прокуратури Харківської області (61050, м. Харків, вул. Богдана Хмельницького, 4, ідентифікаційний код 02910108) суму сплаченого судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 15.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_3