ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

10.02.2016р. Справа № 905/2194/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Бойко І.А. при секретарі судового засідання Бояровій К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

розглянувши матеріали за скаргою: Українсько-Польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКО_УКРАЇНА», м. Кремінна, Луганська область

на дії державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження

у справі №905/2194/15

за позовом: Українсько-Польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКО_УКРАЇНА», м. Кремінна, Луганська область

до відповідача: Українсько-Канадського спільного підприємства «ДОНБАС-ЛІБЕРТІ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харцизськ, Донецька область

про: стягнення заборгованості у розмірі 318 520,00 грн.

За участі представників сторін:

від стягувача: не з`явився;

від боржника (скаржника): не з`явився;

від ВДВС: не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.10.2015р. по справі №905/2194/15 позовні вимоги Українсько-Польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКО_УКРАЇНА», м. Кремінна, Луганська область до Українсько-Канадського спільного підприємства «ДОНБАС-ЛІБЕРТІ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харцизськ, Донецька область про стягнення суми за попередньо оплату у розмірі 204400,08 грн., 3% річних у розмірі 5644,80 грн., інфляційні нарахування у розмірі 101607,28 грн., пеню у розмірі 6867,84 грн. задоволені частково, у звязку з чим визначено для стягнення на користь позивача з відповідача заборгованість у розмірі 204400,08 грн., 3% річних у розмірі 5644,80 грн., інфляційні нарахування у розмірі 101607,28 грн., пеню у розмірі 3740,52 грн., судовий збір у розмірі 4730,99 грн.

Після набрання рішенням законної сили був виданий наказ про примусове виконання рішення.

01.02.2016р. на адресу суду від стягувача по справі №905/2194/15 надійшла скарга №39 від 25.01.16р. на дії державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції щодо відмови у відкритті виконавчого провадження, в якій скаржник просить:

- визнати дії державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції, ОСОБА_1 щодо винесення постанови від 30.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2194/15 від 19.10.2015р. неправомірними;

- скасувати постанову від 30.12.2015р. державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2194/15 від 19.10.2015р.;

- зобовязати державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції ОСОБА_1 відкрити виконавче провадження по примусового виконання наказу господарського суду Донецької області №905/2194/15 від 19.10.2015р.

Представники стягувача (скаржника), боржника та ВДВС в судове засідання не зявились, документів, витребуваних ухвалою від 02.02.2016р. не надали.

Дослідивши матеріали справи, скаргу та додані до неї документи, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, господарський суд дійшов висновку про те, що скарга Українсько-Польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКО_УКРАЇНА» підлягає відмові у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписами ст. 115 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Також відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Виконання рішення суду здійснюється на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 Господарського процесуального кодексу України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 55 Конституцією України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України. Виконання судових рішень державною виконавчою службою регулюється Законом України «Про виконавче провадження», та виконавчі дії здійснюються згідно з Інструкцією про проведення виконавчий дій, затверджену наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року.

Тобто норми, які регулюють відносини між державним виконавцем та іншими учасниками виконавчого провадження містяться у Законі України «Про виконавче провадження».

Розгляд скарг на рішення дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та вирішення ряду питань виконавчого провадження, що регулюються Законами України «Про виконавче провадження», «Про державну виконавчу службу», віднесено до компетенція суду.

Процесуальний порядок розгляду та вирішення даних скарг врегульовується розділом ХІV Господарського процесуального кодексу України «виконання рішення, ухвали, постанови», ухвалених відповідно до господарського процесуального кодексу України, в ході якого оцінюються законність дій (бездіяльності) державного виконавця, законність прийнятих ним рішень.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

Акт державного органу це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обовязків характер для субєктів цих відносин.

Згідно положень Закону України «Про виконавче провадження», юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Право на таке оскарження може бути реалізовано з дотриманням вимог статей 17, 25, 26, 27, 32, 35, 38, 39 Закону України «Про виконавче провадження» та в порядку, визначеному статтею 82 цього Закону.

Отже, оскарженню підлягають дії (бездіяльність) державного виконавця оформлені відповідною постановою.

Частиною першою та другою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Закон України «Про виконавче провадження», який є спеціальною нормою не передбачає можливість оскарження всього виконавчого провадження по виконанню виконавчого документа.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

У відповідності до частини другої статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.10.2015р. по справі №905/2194/15 позовні вимоги Українсько-Польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКО_УКРАЇНА», м. Кремінна, Луганська область до Українсько-Канадського спільного підприємства «ДОНБАС-ЛІБЕРТІ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харцизськ, Донецька область про стягнення суми за попередньо оплату у розмірі 204400,08 грн., 3% річних у розмірі 5644,80 грн., інфляційні нарахування у розмірі 101607,28 грн., пеню у розмірі 6867,84 грн. задоволені частково.

Стягнуто з Українсько-Канадського спільного підприємства «ДОНБАС-ЛІБЕРТІ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (86700, Донецька область, м. Харцизьк, вул. Філатова, 9; ) на користь Українсько-Польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКО_УКРАЇНА» (92900, Луганська область, м. Кремінна, вул. Куйбишева, б.161; ) заборгованість у розмірі 204400,08 грн., 3% річних у розмірі 5644,80 грн., інфляційні нарахування у розмірі 101607,28 грн., пеню у розмірі 3740,52 грн., судовий збір у розмірі 4730,99 грн.

У відповідності з вимогами статті 116 Господарського процесуального кодексу України 19.10.2015р. був виданий наказ про примусове виконання рішення суду.

Так, в силу статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

30.12.2015р. Постановою державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції відмовлено у відкритті виконавчого провадження (надалі ВП) №49751241 з виконання наказу №905/2194/15, виданого 19.10.2015р. господарським судом Донецької області про стягнення з боржника заборгованість у розмірі 204400,08 грн., 3% річних у розмірі 5644,80 грн., інфляційні нарахування у розмірі 101607,28 грн., пеню у розмірі 3740,52 грн., судовий збір у розмірі 4730,99 грн., у звязку з тим, що 07.11.2014р. розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р та 128-р від 18.02.2015р. було затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної виконавчої влади тимчасово не здійснюють або не в повному обсязі здійснюють свої повноваження, виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій Україною території не провадяться (арк. справи 123).

Отже, стягувачу відмовлено у відкритті виконавчого провадження не у зв'язку із недотриманням положень Закону України «Про виконавче провадження», а у зв'язку з неможливістю здійснення виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого документу на певній території не підконтрольній державній владі України, внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України та Міністерством юстиції України відповідних нормативно-правових актів.

Відкриття виконавчого провадження - це стадія, яка полягає у діях державного виконавця, що спрямовані на визначення підстав для відкриття виконавчого провадження.

Питання про відкриття виконавчого провадження вирішує державний виконавець у триденний строк із моменту звернення із заявою про виконання або надходження виконавчого документу від суду. У такому разі державний виконавець відкриває провадження не пізніше наступного дня після одержання виконавчого документа і в той самий день проводить виконавчі дії. При винесені постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання боржником рішення суду; попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних із провадженням виконавчих дій; за заявою стягувача державний виконавець має право накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження, одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника.

Підготовка до примусового виконання - це дії державного виконавця, спрямовані на встановлення місця знаходження (проживання) боржника, наявності рухомого або нерухомого майна, грошових коштів в установах банків, пропозиції виконати рішення добровільно, створення умов для подальшого виконання виконавчого документу. Мета цієї стадії - створити належні умови для своєчасного й ефективного виконання документів, що надійшли до державного виконавця, а також забезпечити умови для добровільного виконання рішення боржником.

Примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акта способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов'язаних із виконанням.

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом. Підстави закінчення виконавчого провадження визначено у ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Законодавець покладає на державного виконавця коло обов'язків та надає йому права, які мають бути застосовані державним виконавцем для повного виконання, в даному випадку, рішення господарського суду, тобто державний виконавець повинен вжити всі можливі та необхідні заходи, які встановлені Законом України "Про виконавче провадження", для примусового виконання виконавчого документу.

Тобто, Закон України «Про виконавче провадження» зобов'язує державного виконавця вчиняти виконавчі дії у певній послідовності для задоволення вимог стягувача та дотримання прав боржника.

Як свідчать надані до суду документи, боржник УКСП «ДОНБАС-ЛІБЕРТІ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харцизськ, Донецька область зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, внаслідок проведення на цій території антитерористичних дій.

Згідно з п.п.1. п.1. ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно ч.1. ст. 25 зазначеного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За приписами ч.5. ст. 25 встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

З наведеного слідує, що на даний час стадія виконавчого провадження - його відкриття, державним виконавцем із дотриманням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не може бути вчинена, внаслідок неможливості надіслання боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Для можливості проведення виконавчих дій за місцем знаходженням постійно діючого органу юридичної особи або її майна, виявлення рахунків, вкладів, цінних паперів тощо (про що заявляє скаржник) також має бути відкритим виконавче провадження (ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, приймаючи до уваги зазначені обставини та норми права, суд спростовує доводи скаржника про неправомірність дій державного виконавця щодо відмови стягувачу у відкритті виконавчого провадження.

Отже, дії вчинені державним виконавцем, відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження» та нормативно-правовим актам Кабінету Міністрів України і Міністерства юстиції України, підстав для визнання незаконною постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49751241 від 30.12.2015р. суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що вимоги скаржника на дії державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції щодо винесення постанови ВП №49751241 від 30.12.2015р. про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області по справі №905/2194/15 від 19.10.2015р. такими, що не відповідають Закону України «Про виконавче провадження» та визнання противоправною постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №49751241 від 30.12.2015р. відмовити.

Аналогічної правової позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 10.11.2015р. у справі №908/476/15-г.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись положеннями ст.ст. 32, 33, 34, 43, 53, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1, 6, 12, 25, 28, 82 Закону України «Про виконавче провадження», господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Українсько-Польського товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКО_УКРАЇНА», м. Кремінна, Луганська область на дії державного виконавця ВДВС Харцизького міського управління юстиції з виконання наказу у справі №905/2194/15 відмовити.

Суддя І.А. Бойко

Вик. помічник судді Буховець С.А.

т.050-144-78-99