ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

04.02.2016 Справа № 5008/748/2012

За скаргою товариства з обмеженою відповідальністю „Верховина-1030", с. Абранка, Воловецький район

на дії державної виконавчої служби у справі №5008/748/2012

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Підполоззя, Воловецький район

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Верховина-1030", с. Абранка, Воловецький район

про стягнення суми 58655,08 грн.

Суддя Васьковський О.В.

За участю представників:

від скаржника (боржника) - Шабан Н.В. (дов. №17 від 25.12.15)

від стягувача - ОСОБА_1 - підприємець

від органу ДВС - Биркович О.В. - державний виконавець відділу ДВС Воловецького РУЮ (дов. №197/09-30 від 22.01.16)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 26.10.12 у справі №5008/748/2012 позов задоволено частково та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „Верховина-1030" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму 50196,98 грн., у т.ч. 39918,00 грн. безпідставно отриманих коштів, 6761,82грн. інфляційних нарахувань та 3517,16 грн. трьох процентів річних, а також суму 1377,41грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення 14.03.13 видано наказ, який пред'явлено до відділу державної виконавчої служби Воловецького районного управління юстиції (далі - орган ДВС) для примусового виконання.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Верховина-1030", с. Абранка, Воловецький район 13.01.16 звернулося в господарський суд Закарпатської області із скаргою, у якій просить: визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Воловецького районного управління юстиції щодо проведення опису та арешту майна 05.01.16 та складення акту опису й арешту майна від 05.01.16; скасувати акт опису та арешту майна від 05.01.16 як такий, що складений з порушенням прав товариства та вимог чинного законодавства України.

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 25.01.16 скаргу призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні представником скаржника (боржника) подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №40133195 від 15.03.13, №47767437 від 02.09.15, постанова про зняття арешту та виключення майна з акту опису й арешту від 06.04.2015 ВП №38385269.

Скаржник (боржник) скаргу мотивує тим, що дії державного виконавця по опису і арешту майна неправомірними та таким, що суперечать чинному законодавству. Державним виконавцем органу ДВС складено акт опису та арешту майна на майно, що вже перебувало під арештом згідно акту опису й арешту майна від 04.04.13, складеного в рамках іншого виконавчого провадження - №42803815; 05.01.16 описано і арештовано майно, арешт з якого не знятий в рамках незавершеного виконавчого провадження №42803815, вчинюваного державним виконавцем Крижанівським Я.І

Крім того, у порушення вимог ст. ст. 31, 47 Закону України „Про виконавче провадження" державним виконавцем не надіслано поштовою кореспонденцією копії постанови державного виконавця від 01.09.15 про приєднання виконавчого провадження №48531342 до зведеного виконавчого провадження №48594582, про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також про накладення арешту на кошти боржника. Вказані відомості скаржником отримано з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, через відповідний ідентифікатор для доступу, відтак вважає, що у зв'язку з цим був позбавлений можливості їх належної оцінки та в разі потреби - оскарження у встановленому законодавством порядку.

Орган ДВС у поданих 25.01.16 запереченнях вказує, що дії державного виконавця, які предметом скарги боржника є правомірними та такими, що вчинені у відповідності до чинного законодавства з підстав, наведених у запереченнях. Наводить доводи щодо правомірності вчинюваних державним виконавцем дій у відповідності до ст.11, 31 Закону України „Про виконавче провадження" та зазначає, що постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення її заборони на його відчуження, постанова про арешт коштів боржника надсилалися відділом ДВС Воловецького РУЮ сторонам виконавчого провадження у відповідності простою кореспонденцією. Крім того, в постанові про відкриття виконавчого провадження, які отримали сторони виконавчого провадження зазначений ідентифікатор доступу в мережі Інтернет, де сторони мають можливість знайомитися з матеріалами виконавчого провадження унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Також, орган ДВС наголошує, що з часу видачі виконавчих документів з 2013 року по даний час рішення суду боржником не виконано.

Розглянувши скаргу, заслухавши пояснення представників сторін та органу ДВС, суд дійшов висновку про безпідставність доводів, викладених у скарзі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження".

Частина 1 статті 116 ГПК України встановлює, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частина 1 статті 6 Закону України „Про виконавче провадження" встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України „Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема наказів господарських судів, як вказано у п. 1 ч. 1 ст. 17 вказаного Закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

За заявою стягувача від 20.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа 25.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення (вих. № 3818/09-30), та надано строк для самостійного виконання виконавчого документу до 31.08.2015 р. У самостійний для виконання строк боржником виконавчий документ не виконано.

26.08.2015 року в порядку доступу державних виконавців сформовано Інформаційну довідку № 109076842 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в якому відсутні відомості про право власності на нерухоме майно, відсутні відомості про заборону відчуження об'єктів нерухомого майна та відсутні відомості щодо боржника в реєстрі іпотек.

26.08.2015 згідно відповіді на запит № Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах Юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями встановлено наявність у боржника рахунків у ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Ужгород та ПАТ «КРЕДИТПРОМБАНК».

01.09.2015 на підставі ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 48594582.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

01.09.2015 на підставі ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» у межах суми стягнення накладено арешт на все майно боржника ТОВ «Верховина-1030» згідно постанови ВП № 48531342 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Супровідним листом вих.№3975/09-30 від 01.09.15 вказану постанову надіслано для виконання до Центру № 2110 надання послуг з обслуговування Міжгірського, Воловецького районів УДАІ УМВС, відділу Держземагенства у Воловецькому районі, Державній інспекції сільського господарства в Закарпатській області, реєстраційній службі Воловецького РУЮ.

Копії вказаної постанови, відповідно до вимог ст. 31 Закону України „Про виконавче провадження" для відома надіслано сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, с. Абранка, урочище „Луг".

11.12.2015 на підставі ст. ст. 5, 7, 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову ВП№ 48531342 про проведення виконавчих дій, які заплановано на 22 грудня 2015 року на 10:30 год. Супровідним листом вих.№5525/09-30 від 11.12.15 вказану постанову надіслано сторонам виконавчого провадження.

Представником ТОВ «Верховина-1030» 21.12.2015 ОСОБА_2 надіслано лист № 1358/09-30 про відкладення виконавчих дій на підставі ст.35 ЗУ «Про виконавче провадження».

21.12.2015 державним виконавцем на підставі листа представника боржника по довіреності винесено постанову ВП № 48531342 про відкладення провадження виконавчих дій на 05 січня 2016 року на 10:30 год., про що належним чином були повідомлені сторони виконавчого провадження.

05.01.16 в урочищі Луг, с. Абранка Воловецького району були проведені виконавчі дії, під час яких описано й арештовано майно, що знаходиться на належній боржнику території. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем за місцезнаходженням боржника за адресою: с.Абранка, урочище «Луг» було описано калібровочний брус (лісоматеріали), що знаходяться на території ТОВ «Верховна-1030» за адресою: урочище «Луг» с. Абранка, Воловецького району, кількість, якість та властивості якого буде визначено експертом, суб'єктом оціночної діяльності, про що було зазначено в акті опису й арешту майна за участю сторін. За наслідками проведених виконавчих дій складено акт опису й арешту майна боржника. У вказаному акті опису й арешту майна зазначено особу, на зберіганні у якого перебуватиме майно - ОСОБА_4.

Постановою № 807/2728/13-а від 29.08.2013 року Закарпатського окружного адміністративного суду визнано незаконними дії державного виконавця Крижанівського М.І. відділу ДВС Воловецького РУЮ при примусовому виконанні наказу № 5008/748/2013 виданого 14.03.2013 року Господарським судом Закарпатської області щодо опису та арешту майна від 04 квітня 2013 року та визнано незаконним акт опису та арешту майна від 04.03.13.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з тим, що стягувач відмовився авансувати витрати на організацію та проведення виконавчих дій, а саме на виготовлення експертної оцінки описаного та арештованого майна заступником начальника відділу Крижанівського Я.І. на підставі п.4 ст.47, ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 14.08.2015 року та направлено стягувачу, Пунктом 2 вказаної постанови зазначалося про можливість повторно пред'явити виконавчий документ до виконання у строк до 14.08.2016 року.

Згідно п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до п.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документу стягувану з підстав передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до частин 1-3 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, шляхом винесення постанови про: арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна..

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Стаття 33 Закону України "Про виконавче провадження" містить особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Згідно з положеннями вказаної статті, у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802), у разі якщо в органі ДВС відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження.

Виконання зведеного виконавчого провадження розпочинається постановою про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження виноситься постанова, копія якої зберігається у зведеному виконавчому провадженні. Виконавчі провадження щодо одного боржника об'єднуються у зведене виконавче провадження або приєднуються до зведеного виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку, наданого боржнику для самостійного виконання.

Слід зазначити, що зняття арешту з майна боржника накладеного згідно акту опису і арешту майна від 04.04.13 має здійснюватися виключно державною виконавчою службою, оскільки господарський суд при розгляді таких заяв не наділений повноваженнями по вчиненню дій, пов'язаних із здійсненням виконавчого провадження.

Отже, згідно з приписами Закону України "Про виконавче провадження", сторонам виконавчого провадження надано право на оскарження дій, бездіяльності або рішень органів виконавчої служби. При розгляді таких заяв господарський суд не наділений повноваженнями по вчиненню дій, пов'язаних із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Судом не встановлено обставин щодо ухилення державного виконавця від здійснення передбачених законом дій щодо зняття арешту з майна боржника у разі виявлення порушення порядку його накладення, встановленого Закону України "Про виконавче провадження".

Водночас, суд зауважує, що подана боржником скарга не містить вимоги про зобов'язання органу ДВС здійснити в рамках виконавчого провадження дії, від вчинення яких останній безпідставно ухиляється.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з положеннями статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані дії органу ДВС та акт опису та арешту майна від 05.01.2016 р. вчинені у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема Закону України „Про виконавче провадження", оскільки згідно постанови державного виконавця від 01.09.15 виконавчого провадження №48531342 приєднано до зведеного виконавчого провадження №48594582, тобто всі дії державного виконавця вчиняються в рамках нового зведеного виконавчого провадження та у відповідності до положень норм чинного законодавства.

Таким чином, з огляду на дії органу ДВС у виконавчому провадженні, що наведені в матеріалах справи та докази подані у їх підтвердження, а також беручи до уваги пояснення представника ДВС, слід констатувати, що доводи скаржника не містять належних підстав та не підтверджені належними доказами для задоволення вимог наведених у скарзі.

З огляду на наведене, суд відмовляє у задоволенні скарги повністю.

Керуючись ст.ст. 22, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні скарги відмовити повністю.

Ухвалу надіслати скаржнику (боржнику), стягувачу та органу ДВС.

Суддя Васьковський О.В.