ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"10" лютого 2016 р. Справа № 902/16/15

Суддя господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали у справі

за позовом: публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Хмельницького міського району електромереж (, 29001, м. Хмельницький, вул. Рибалко, 30)

до: публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" (, 21036, м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, буд. № 27)

про стягнення 19 206,31 грн. заборгованості

Секретар судового засідання Поцалюк Н.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

відповідача: не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

12.01.2015 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Хмельницького міського району електромереж до публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" про стягнення 19 206,31 грн. заборгованості.

Згідно автоматичного розподілу справ між суддями, вказаний вище позов розподілено судді, ОСОБА_2, та присвоєно номер справи 902/16/15.

Ухвалою суду від 13.01.2015 року порушено провадження у справі №902/16/15.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 26.10.2015 року зупинено провадження у справі № 902/16/15 до винесення господарським судом Вінницької області рішення за результатами розгляду заяви ПАТ "Хмельницькобленерго" в особі Хмельницького міського району електромереж № 02-738 від 13.07.2015 року про визнання кредиторських вимог до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/1722/14 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд".

Ухвалою суду від 29.01.2016 року поновлено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10.02.2016 року.

На визначену дату в судове засідання з"явився представник позивача, відповідач правом участі свого представника в даному судовому засіданні не скористався.

Відсутність представника відповідача в судовому засіданні не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оглянувши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Згідно матеріалів справи № 902/16/15, позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення з публічного акціонерного товариства "Південьзахідшляхбуд" за договором про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам -суб"єктам підприємницької діяльності № 513 від 10.07.2007 року 15367,82 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію, 1112,95 грн. - заборгованості за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії; 2725,54 грн. - заборгваності за електричну енергію спожиту понад договірні величини; а також, про стягнення судового збору у розмірі 1827,00 грн..

Згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою суду від 30.11.2015 року заяву публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Хмельницького міського району електромереж № 02-738 від 13.07.2015 року про визнання кредиторських вимог до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у розмірі 19 206,31 грн. у справі № 902/1722/14 задоволено та визнано публічне акціонерне товариство "Хмельницькобленерго" в особі Хмельницького міського району електромереж конкурсним кредитором у справі № 902/1722/14 із сумою вимог 19 206, 31 грн. (4-та черга задоволення) та 1 218, 00 грн. судового збору за подання заяви до суду - 1-ша черга задоволення вимог кредиторів.

В силу ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. У разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що судом прийнято рішення у справі № 902/1722/14 щодо грошових вимог позивача до відповідача, які є предметом розгляду у справі № 902/16/15, суд приходить до висновку припинити провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат, суд врахував слідуюче.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України, про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Пунктом 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними.

При цьому, слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 1-1 статті 80 ГПК, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях.

У разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК), сплачені суми судового збору не повертаються.

Згідно п. 5.2 вказаної вище постанови (у редакції постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 2), питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

Про таке повернення зазначається : в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Як вбачається з матеріалів справи № 902/16/15, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 827,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4563 від 21.11.2014 року.

При цьому, станом на день розгляду даної справи, судом встановлено, що позивач згідно наведених приписів законодавства не звертався до суду із клопотанням про повернення суми судового збору.

З огляду на відсутність клопотання щодо повернення судового збору, судом не вирішується питання про повернення відповідних судових витрат позивачу по справі № 902/71/15.

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, п. 2 ч. 1 ст. 80, 86, 87, 115 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 902/16/15 припинити.

2. Копію ухвали надіслати позивачу та відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (29001, м. Хмельницький, вул. Рибалко, 30);

3 - відповідачу (21036, м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, буд. № 27).