КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2016 р. Справа№ 910/19995/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: Сорокалєтова Н.М. - голова правління

від відповідача-1: не з"явився

від відповідача-2: Цурка Н.О. представник за довіреністю № 04 від 11.01.16

від третьої особи: не з"явився

за участю предстаників ЗМІ: від Всеукраїнського об"єднання "Свобода" - Тищенко В.М. - посвідчення НОМЕР_1 від 08.04.2005;

від Української студії телевізійних фільмів - Оксенюк О.М. заступник генерального директора посвідчення НОМЕР_2 від 25.10.2013

від "Київського прес - клубу" ОСОБА_6 журналіст - оператор МІМ "Україна плюс" посвідчення НОМЕР_3 від 14.01.2016

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Сонат»

на рішення

Господарського суду м. Києва

від 24.15.2015р.

у справі № 910/19995/15 (суддя К.І. Головіна)

за позовом Закритого акціонерного товариства «Сонат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав", Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватне підприємство "Русь - 95"

про визнання недійсними договорів іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство "Сонат" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав" (далі - відповідач-1, ТОВ "Святослав") та Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" (далі - відповідач-2, ПАТ "Укргазбанк") про визнання недійсними 11 договорів іпотеки, укладених 30.12.2008 р. між ПАТ "Укргазбанк" та ТОВ "Святослав" на забезпечення кредитного договору № 90 від 26.12.2008 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/19995/15 від 24.12.2015р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Закрите акціонерне товариство "Сонат" звернулось до суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнти позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, а також на те, що при винесенні судового рішення місцевий господарський суд не визначив тип правовідносин, що склався між позивачем та відповідачами, не вирішив чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які мають значення для вирішення справи, і як наслідок не встановив норми які регулюють фактичні правовідносини, не послався на докази, а також мотивів не врахування окремих доказів.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що розгляд справи неодноразово відкладався: на 12.11.2015 року, на 30.11.2015 року, на 10.12.2015 року, на 17.12.2015 року абсолютно безпідставно, оскільки в матеріалах справи містились всі докази для винесення судового рішення. Тобто справа знаходилась у Господарському суді м.Києва на розгляді більше, ніж два місяці, що є порушенянм ст. 69 ГПК України.

Також апелянт зазначає, що місцевий суд в порушення ст.ст 4-2, 4-3 ГПК України під час розгляду справи ставився до позивача упереджено, оскільки ухвалою суду від 28.09.2015 року позивача було зобов'язано надати суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно статусу та місцезнаходження відповідачів, незважаючи на те, що судам на безоплатній основі надається безперешкодний доступ до відомостей названого державного реєстру відповідно до ч.2 ст. 7, ст. 22 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Порядок доступу до цього реєстру визначається відповідним Положенням, затвердженим наказом Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 14.02.2011 № 17 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за№ 193/18931).

Також апелянт зазначає, що судом було порушено ст. 22 ГПК України, а саме витребувано у позивача всі оригінали документів, які додавалися до позовної заяви, яких у позивача фізично не може бути, оскільки оригінали виконавчого провадження та судових рішень знаходяться в матеріалах справи, а оригінали іпотечних договорів у відповідачів, які є сторонами правочину. Однак у відповідачів ніяких оригіналів документів витребувано не було.

Крім того, позивач був позбавлений можливості приймати участь в судовому засідання при винесенні рішення, оскільки у судовому засіданні 17.12.2015 учасників процесу не було повідомлено про час та дату наступного судового засідання і жодний із учасників процесу, крім відповідача-2 не отримали повідомлення вчасно, чим порушено Закон України «Про судоустрій та статус судді» яким встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Апелянт вважає, що місцевий суд порушивши норми процесумльного та матеріального права не розглянув справу в межах встановленого законодавством строку, фактично не розглянув позовну заяву, а встановив правовідносини, які виникли між відповідачами.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, а саме на те, що місцевим судом з власної ініціативи змінено підстави позову, оскільки в обґрунтування своїх вимог про визнання недійсними іпотечних договорів позивач зазначив, що ТОВ «Святослав» - іпотекодавець вищевказаного нерухомого майна ніколи не набувало право власності на це майно, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 216 ЦК України нотаріально непосвідчений правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а в силу ч. 1 ст.236 ЦК України він є нікчемний (недійсний) з моменту його вчинення, що підтверджується рішенням Господарського суду м.Києва №910/18969/14 від 24.11.2014, яке набрало чиності 25.03.2015 року.

Апелянт зазначає, що оспорювані іпотечні договори порушили право ЗАТ «Сонат» , оскільки за рахунок зазначеного у них майна було б можливим виконати рішення Господарського суду м.Києва від 07.03.2007 року у справі №12/732.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що місцевий суд в обгрунтування оскаржуваного рішення застосував ч.3 ст. 35 ГПК України та посилався на рішення Господарського суду м.Києва від 18.09.2012 р. у справі №5011-54/8221-2012 за позовом Заступника прокурора Оболонського району м.Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, ПАТ «Укргазбанк» до ПП «Русь-95», за участю третьої особи ТОВ «Святослав» про стягнення заборгованості в сумі 173 832 763,00 грн. за рахунок предметів іпотеки, в якому було розглянуто спір між відповідачами. Апелянт вважає, що зазначений спір не має ніякого відношення до справи № 910/19995/15 та до правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачами та не може бути підставою для вирішення спору між позивачем та відповідачами.

Апелянт зазначає, що у відповідачів були відсутні правові підстави для укладення оспорюваних іпотечних договорів, які ТОВ «Святослав» та ВАТ АБ «Укргазбанк» 30 грудня 2008 року уклали між собою на забезпечення кредитного договору № 90 від 26 грудня 2008 року (з наступними змінами) 11 договорів іпотеки одинадцяти нежилих приміщень, власником яких було ПП «Русь-95» (третя особа), що є наслідком нікчемного правочину, оскільки іпотекодавець відповідач-1 не набув право власності на предмет іпотеки, оскільки в реєстраційній службі були зареєстровані нежитлові приміщення за ТОВ «Святослав» на підставі нікчемного (недійсного) договору купівлі-продажу від 18.01.2007 року, що встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, які вступили в законну силу та визнано недійсним вказані записи.

Апелянт вважає, що ТОВ «Святослав» та ПАТ АБ «Укргазбанк» не додержуючись вимог, передбачених ст. 203 ЦК України уклали договори іпотек від 30 грудня 2008 року, зміст яких суперечить як положенням Цивільному кодексу України, так і приписам Закону України «Про іпотеку», що підлягають визнанню недійсними.

В судове засідання представник відповідача-1 та третьої особи не з»явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності його повноважного представника та про задоволення апеляційної скарги ЗАТ "Сонат". Крім того, третя особа надіслала копію постанови Вищого господарського суду України від 30.12.2015р. № 02/5026/1152/2012 для приєднання до матеріалів справи.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України (пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представників позивача, відповідача-2, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників та відповідача-1 та третьої особи, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте не скористались своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов"язковою судом апеляційної інстанції, а участь, в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Святослав" (іпотекодавець) та Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" (іпотекодержатель) з метою забезпечення виконання умов кредитного договору № 90 від 26.12.2008 р. уклали наступні угоди:

- договір іпотеки № 1 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9980, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - група приміщень № 4, загальною площею 1 462,60 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19А, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 3 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9968, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежиле приміщення (вбудовано-прибудоване приміщення магазину "Добробут") з підвалом, загальною площею 833, 40 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., місто Бровари, вул. Лагунової Марії, буд. 10, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 4 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9972, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежилі приміщення №№ 4, 5 (літера А), загальною площею 509,20 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 6 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9985, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежилі приміщення в (літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Порика Василя, буд. 13, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 7 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9988, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежиле приміщення № 4, загальною площею 124,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19А (літ. А), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 8 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9992, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежилі приміщення (в літ. А), загальною площею 831,64 кв.м.: група приміщень № 1, площею 425,80 кв.м.; група приміщень № 7, площею 267,0 кв.м.; частина групи приміщень № 8, площею 36,4 кв.м.; МСК, площею 102,44 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, Харківське шосе, буд. 144В, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 10 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 1000, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежилі приміщення № 3 та № 6, з примикаючою до приміщень рампою, площею 70 кв.м., загальною площею 612,5 кв.м., у нежилому будинку, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Закревського Миколи, буд. 47, та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 12 від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 1004, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 2а) (в літ. А), загальною площею 39,40 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки № 13 від 30.12.2008 р. без оформлення заставної, зареєстрований в реєстрі за № 10008, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - група приміщень № 6, загальною площею 105,9 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19А (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2007 р. у справі № 2-1663/07;

- договір іпотеки № 15 від 30.12.2008 р. без оформлення заставної, зареєстрований в реєстрі за № 1012, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежиле приміщення № 6 (в літ. А), загальною площею 68,10 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801;

- договір іпотеки НОМЕР_3 від 30.12.2008 р. без оформлення заставної, зареєстрований в реєстрі за № 1016, предметом іпотеки якого є нерухоме майно - нежилі приміщення І поверху (в літ.А), загальною площею 411,8 кв.м., приміщення № 3 (№№ 12-17, 17, 18-30, площею 312,60 кв.м. та приміщення № 1 (№№ 6, 6-а, 13, 14, 16, 17, 19, 19-а, 20-24), площею 99,20 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (літера В), та належить іпотекодавцю на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 р. у справі № 2-801.

Вищезазначені договори іпотеки були нотаріально посвідчені, зареєстровані у відповідному реєстрі, при цьому на майно, що є предметом іпотеки, була накладена заборона відчуження та спірні угоди були прийняті їх сторонами до виконання.

Закрите акціонерне товариство "Сонат" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав" та Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" про визнання недійсними 11 договорів іпотеки, укладених 30.12.2008 р. між ПАТ "Укргазбанк" та ТОВ "Святослав" на забезпечення кредитного договору № 90 від 26.12.2008 р., оскільки укладення вищезазначених іпотечних договорів порушило право та інтерес позивача щодо виконання за рахунок вищезазначеного майна рішення Господарського суду м.Києва №12/732 від 07.03.2007 р.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилався на те, що Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 18.05.2007р. незаконно здійснило перереєстрацію нерухомого майна, що належало третій особі, на яке одночасно накладено арешт відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 у справі №12/732, з метою виконання судового рішення, на Товариство з обмеженою відповідальністю «Святослав» на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 року у справі №2-801/07, що встановлено рішеннями судів в справі №826/7085/13-а за адміністративним позовом ЗАТ «Сонат» до БТІ про визнання протиправними дій, і тому згідно ст. 35 ГПК України не потребують доведення позивачем за даним позовом.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року у справі №2-801/2007 (провадження №22-ц/780/240/15) скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007р. у справі № 2-801/2007 (як незаконне), яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень укладений між ПП «Русь-95» та ТОВ «Святослав» в простій письмовій формі від 18.01.2007р., визнано право власності ТОВ «Святослав» на нерухоме майно і БТІ зобов'язано зареєструвати право власності за ТОВ «Святослав» нежилі приміщення, які належали ПП «Русь-95». Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року у справі №2-801/2007 (провадження №22-ц/780/240/15) (знаходиться в матеріалах справи) встановлено, що договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 18.01.2007 року укладений між ПП «Русь-95» та ТОВ «Святослав», на підставі якого ПП «Русь-95» продало, а ТОВ «Святослав» придбало 13 об'єктів нерухомого майна, які є предметом оскаржуваних іпотечних договорів, є нікчемним (недійсним) і що Фастівським міськрайонним судом розглядалась справа з порушенням правил підсудності.

Таким чином, ТОВ «Святослав» - іпотекодавець вищевказаного нерухомого майна ніколи не набувало право власності на це майно, оскільки у відповідності до ч.1 ст. 216 ЦК України такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а в силу ч. 1 ст.236 ЦК України він є нікчемний (недійсний) з моменту його вчинення.

Рішенням Господарського суду м.Києва №910/18969/14 від 24.11.2014, яке вступило в законну силу 25.03.2015 року, встановлено, що договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 18.01.2007 року є нікчемним (недійсним), застосовано до вказаного нікчемного договору, укладеного між ПП «Русь-95» та ТОВ «Святослав», наслідки нікчемного правочину, визнано недійсними з моменту їх вчинення КП «Київське БТІ» всі записи в державному реєстрі на перереєстрацію права власності на нежилі приміщення з ПП «Русь-95» на ТОВ «Святослав», які є предметом оскаржуваних іпотечних договорів.

Позивач зазначав, що у відповідачів були відсутні правові підстави для укладення оспорюваних іпотечних договорів, оскільки іпотекодавець відповідач -1 не набув право власності на предмет іпотеки, оскільки в реєстраційній службі були зареєстровані нежитлові приміщення за ТОВ «Святослав» на підставі нікчемного (недійсного) договору купівлі-продажу від 18.01.2007 року, що встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, які вступили в законну силу та визнано недійсним вказані записи. Укладення іпотечних договорів порушує ст. 5 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Господарського суду м. Києва № 910/19995/15 від 24.12.2015р. відмовлено у задоволенні позову. Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку, що позивач звертаючись до суду з даним позовом, вважає, що вказані договори укладені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки існували обтяження майна щодо заборони його відчуження, яке є предметом іпотеки спірних договорів. Разом з тим, позивачем не доведено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на момент укладення спірних договорів іпотеки (30.12.2008 р.) було зареєстровано арешт, накладений ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 19.12.2006 року у справі № 2-5939/2006.

Дослідивши матеріали справи, доводи, які викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін, колегія не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

07.03.2007р. рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 12/732 стягнуто з Приватного підприємства «Русь-95» на користь Закритого акціонерного товариства «Сонат» 6 991 236 грн. доходів від незаконного використання майна, яке належить позивачу, 25500 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Зазначене рішення набрало чинності 19.04.2007р. після перегляду його Київським апеляційним господарським судом.

24 травня 2007 року Господарським судом м. Києва на виконання вищезгаданого рішення був виданий наказ №12/732.

За змістом ст.124 Конституції України, ст.ст.4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України. За приписами ч.2. ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.12.2006 року у справі за позовом ЗАТ «Сонат» та інших до ПП «Русь - 95», ТОВ «Святослав», ОСОБА_7 про відшкодування збитків задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт нежилих приміщень, які є предметом оскаржуваних іпотечних договорів, власником яких було ПП «Русь-95».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 року у справі №12/732 було задоволено заяву ЗАТ «Сонат» про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно Приватного Підприємства «Русь-95».

Накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження - це дія, спрямована на обмеження чи заборону вільного розпорядження нерухомим майном, тобто забезпечення охорони визнаних прав інших осіб на нерухоме майно від незаконного його відчуження власником.

Тобто, починаючи з 19.12.2006 року та на час проведення виконавчих дій з виконання рішення Господарського суду м. Києва у справі №12/732 майно, яке належало ПП «Русь-95», знаходилось під забороною відчуження і законним шляхом не могло бути перереєстроване на іншого власника у контексті наявності арешту на забезпечення виконання рішення Господарського суду м. Києва по справі №12/732.

Зазначена обставина встановлена в адміністративній справі №826/7085/13-а, а також в господарській справі №910/18969/14 та ухвалі Господарського суду м.Києва від 14.04.2013 р. у справі №12/732, якими встановлено здійснення незаконної перереєстрації 18.05.2007 Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» нерухомого майна, що належало ПП «Русь-95» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Святослав», а тому відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України не потребує доведенню у даній справі.

Однак місцевий господарський суд дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача щодо існування на той час арешту на іпотечному майні, накладеному ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 року у справі №12/732, оскільки заходи забезпечення позову, вжиті вказаною ухвалою, були скасовані постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2007 року за наслідками перегляду рішення Господарського суду від 07.03.2007 р. у вказаній справі, що відбулось раніше, ніж були укладені спірні договори (30.12.2008).

Відповідно до п.2.2 Положення про єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна органи та посадові особи надсилають Реєстратору в день накладення (зняття) заборони (арешту) заяву встановленого зразка або постанову про арешт (звільнення з під арешту) майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" встановлено, що враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м. Києві Пацуріною О.В. з метою забезпечення виконання наказу від 24.05.2007 року № 12/732 постановою від 11.06.2007 року накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ПП «Русь-95» .

27.12.2007 року Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у м.Києві Пацуріною О.В. винесено постанову №149/5 про повернення виконавчого документа стягувачеві за п. 5 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження". Підставою прийняття вищезгаданої постанови було те, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення.

18.05.2007р. Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації трава власності на об'єкти нерухомого майна» незаконно здійснило перереєстрацію нерухомого майна, що належало третій особі, на яке було накладено арешт ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 у справі №12/732 з метою забезпечення виконання судового рішення у справі.

Незаконність перереєстрації права власності на нерухоме майно з ПП «Русь - 95» на ТОВ «Святослав» на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007 року у справі №2-801/07 встановлено рішеннями судів в справі №826/7085/13-а за адміністративним позовом ЗАТ «Сонат» до БТІ про визнання протиправними дій, а отже відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України не потребує доведення.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року у справі №2-801/2007 (провадження №22-ц/780/240/15) скасовано рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2007р. у справі № 2-801/2007, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень, укладений між ПП «Русь-95» та ТОВ «Святослав» в простій письмовій формі від 18.01.2007р., визнано право власності ТОВ «Святослав» на нерухоме майно і БТІ зобов'язано зареєструвати право власності за ТОВ «Святослав» нежилі приміщення, які належали ПП "Русь-95". Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 28.01.2015 року у справі №2-801/2007 (провадження №22-ц/780/240/15) встановлено, що договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 18.01.2007 року, укладений між ПП "Русь-95" та ТОВ "Святослав", на підставі якого ПП "Русь-95" продало, а ТОВ «Святослав» придбало 13 об'єктів нерухомого майна, які є предметом оскаржуваних іпотечних договорів, є нікчемним (недійсним) і що Фастівським міськрайонним судом розглядалась справа з порушенням правил підсудності.

Рішенням Господарського суду м.Києва №910/18969/14 від 24.11.2014, яке набрало чинності 25.03.2015 року встановлено, що договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 18.01.2007 року є нікчемним (недійсним), застосовано до вказаного нікчемного договору укладеного між ПП «Русь-95» та ТОВ «Святослав», наслідки нікчемного правочину визнано недійсними з моменту їх вчинення КП «Київське БТІ» всі записи в державному реєстрі на перереєстрацію права власності на нежилі приміщення з ПП «Русь-95» на ТОВ «Святослав», які є предметом оскаржуваних іпотечних договорів.

Ці обставини також згідно ч.3 ст. 35 ГПК України не потребують доведення, оскільки встановлено вищезазначеним судовим рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Враховуючи, що ТОВ «Святослав» не було власником нежилих приміщень, які були предметом іпотеки, у в зв'язку із чим воно не мало права відчужувати предмет іпотеки.

Спірні нежилі приміщення, передані в іпотеку, перебували у спільній частковій власності, які знаходяться за адресою (за іпотечними договорами):

- № 1 - на нежиле приміщення (групу нежилих приміщень № 4), загальною площею 1462,60 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, 19-А.

- № 7 - нежиле приміщення № 5, загальною площею 124,00 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, 19-А.

- № 8 - нежилі приміщення в літері А, загальною площею 831,64 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 144-В;

- № 10 - нежилі приміщення загальною площею 612,5 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Закревського Миколи, 47 (нежилі приміщення № 3 (три) та № 6 (шість), з примикаючою до приміщень рампою площею 70 кв.м.).

- № 13 - нежилі приміщення групи приміщень № 6, загальною площею 105,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, 19-А;

Зазначене встановлено рішенням Апеляційного суду Київської області про перегляд рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області №2/1663/07-ц (провадження №22-ц/780/4753/15).

На підставі вищевикладеного колегія приходить до висновку про те, що іпотекодавець нерухомого майна ( ТОВ «Святослав») ніколи не набував право власності на це майно, оскільки у відповідності до ч.І ст. 216 ЦК України такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а в силу ч. 1 ст.236 ЦК України він є нікчемний (недійсний) з моменту його вчинення.

30.12.2008року ТОВ «Святослав» та ВАТ АБ «Укргазбанк» уклали між собою на забезпечення кредитного договору № 90 від 26 грудня 2008 року (з наступними змінами) 11 договорів іпотеки одинадцяти нежилих приміщень, власником яких було ПП «Русь-95» (третя особа), що є наслідком нікчемного правочину, оскільки іпотекодавець відповідач-1 не набув право власності на предмет іпотеки, оскільки в реєстраційній службі були зареєстровані нежитлові приміщення за ТОВ «Святослав» на підставі нікчемного (недійсного) договору купівлі-продажу від 18.01.2007 року, що встановлено вищезазначеними судовими рішеннями, які вступили в законну силу та визнано недійсним вказані записи. ВАТ АБ «Укргазбанк», укладаючи дані договори, повинен був перевірити підстави набуття права власності ТОВ "Святослав" на спірне майно, оскікльки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений, то він є нікчемним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1, 2, 4 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною, правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін, та норми частини 5 цієї статті, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, а в силу ч.1 ст.236 ЦК України Нікчемний правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Проаналізувавши обставини справи, зважаючи на те, що ТОВ «Святослав» та ПАТ АБ «Укргазбанк» не додержуючись вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, уклали договори іпотеки від 30 грудня 2008 року, зміст яких суперечить як положенням Цивільному кодексу України, так і приписам Закону України «Про іпотеку», колегія приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів іпотеки з моменту їх вчинення.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору ( ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду підлягає скасуванню, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Сонат» на рішення Господарського суду м. Києва від 24.15.2015р. у справі № 910/19995/15 задовольнити.

Рішення Господарського суду м. Києва від 24.15.2015р. у справі № 910/19995/15 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсними з моменту їх вчинення договори іпотеки, укладені 30 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087, ), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Святослав» (20702, Черкаська обл., м. Сміла, вул. Блюхера, 6, ):

- договір іпотеки № 1 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9980, на 40/100 частин нежилих приміщень (групу нежилих приміщень № 4), загальною площею 1462,60 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, 19-А;

- договір іпотеки № 3 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9968, - на вбудовано-прибудоване приміщення магазину «Добробут» з підвалом, загальною площею 833,40 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Лагунової Марії, Ю;

- договір іпотеки № 4 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9972, - на нежилі приміщення №№ 4,5 (в літері А), загальною площею 509,20 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39-В.

- договір іпотеки № 6 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9984, - нежиле приміщення (в літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Порика Василя, буд. 13,

- договір іпотеки № 7 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9988, - нежиле приміщення № 5, загальною площею 124,00 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, 19-А,

- договір іпотеки № 8 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 9992, - нежилі приміщення в літері А, загальною площею 831,64 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 144-В,

- договір іпотеки № 10 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 10000, - 26/100 частин нежилого приміщення загальною площею 612,5 кв.м, у нежилому будинку, що знаходиться за адресою: місто Київ, вул. Закревського Миколи, будинок 47 (нежилі приміщення № 3 (три) та № 6 (шість), з примикаючою до приміщень рампою площею 70 кв.м.),

- договір іпотеки № 12 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 10004, - нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 2а) ( в літ. А) загальною площею 39,40 кв. м., що знаходяться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 39-В,

- договір іпотеки № 13 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 10008, - нежилі приміщення групи приміщень № 6, загальною площею 105,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, 19-А,

- договір іпотеки № 15 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 10012, - нежиле приміщення № 6 (в літері А), загальною площею 68,10 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, 39-В,

- договір іпотеки № 16 без оформлення заставної від 30.12.2008 р., зареєстрований в реєстрі за № 10016, - на нежилі приміщення І поверху ( в літ. А) загальною площею 411,8 кв. м. : приміщення № 3 ( №№ 12-17, 17,, 18-30) площею 312,60 кв. м., та приміщення № 1 ( №№ 6, 6-а, 13, 14, 16, 17, 19, 19-а, 20-24) площею 99,20 кв. м., що знаходяться за адресою: місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 39-В (далі - нерухоме майно)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав" ( 20702, Черкаська область, м. Сміла, вул. Блюхера, 6, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Сонат» (04201, м. Київ, вул. Полярна,8, ) 6 699, 00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 7368,90 грн. витрат по сплаті судового забору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) на користь Закритого акціонерного товариства «Сонат» (04201, м. Київ, вул. Полярна,8, ) 6 699, 00 грн. витрат по сплатиі судового збору за подання позовної заяви, 7368,90 грн. витрат по сплаті судового забору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Видачу наказів доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 910/19995/15 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська