ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.02.16р. Справа № 904/9967/15
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Арт", м. Кременчук Полтавської області

про стягнення 63 000 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, ФОП;

від відповідача-1: не з'явився ;

від відповідача-2: ОСОБА_3, дов. № 345/12 від 04.12.15р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21.01.2016р., просить стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Арт" заборгованість в розмірі 63 000 грн. 00 коп., з яких: 3 000 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 60 000 грн. 00 коп. - штраф, відповідно до умов договору оренди майна від 20.04.2015р. №04/15/1 в редакції додаткової угоди № 1 від 24.04.2015р. та договору поруки від 01.07.2015р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачами своїх господарських зобов'язань за договором оренди майна від 20.04.2015р. №04/15/1 в редакції додаткової угоди № 1 від 24.04.2015р. та договором поруки від 01.07.2015р. щодо сплати орендних платежів та штрафу за прострочення сплати оренди.

Відповідач-1 подав через канцелярію суду пояснення від 22.12.2015р., відповідно до яких визнав позовні вимоги у повному обсязі, вважає їх обґрунтованими. (а.с.75)

Відповідач-2 надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, зазначаючи, що окрім укладеного між сторонами договору оренди майна від 20.04.2015р. №04/15/1, 20.04.2015р. між ТОВ «Грін Арт» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу № 20/04/2, відповідно до якого ТОВ «Грін Арт» мало передати товар ФОП ОСОБА_1 товар, який складається з меблів та комп'ютерної техніки, а ФОП ОСОБА_1, в свою чергу, повинен був сплатити за це протягом двадцяти банківських днів на користь ТОВ «Грін Арт» обумовлені договором грошові кошти. Однак, станом на 25.09.2015р. ФОП ОСОБА_1 вищевказані кошти за договором купівлі-продажу так і не були сплачені, у зв'язку із чим, відповідачем-2 на адресу позивача 25.09.2015р. направлено листа-повідомлення про розірвання договору купівлі-продажу № 20/04/2 від 20.04.2015р. Відповідач-2 зазначає, що вищевказаний договір купівлі-продажу породжував правовідносини для спірного договору оренди майна № 04/15/1, укладеного 24.04.2015р., і, оскільки договір купівлі-продажу майна, через невиконання покупцем ФОП ОСОБА_1 своїх зобов'язань по ньому, був розірваний відповідачем-2 в односторонньому порядку, відповідно і договір оренди втратив свою чинність 25.09.2015р. Крім того, вважає, що укладена 24.04.2015р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Грін Арт» додаткова угода №1 до спірного договору оренди майна, підписана з боку відповідача-2 директором ОСОБА_4, не має юридичної сили, оскільки була викладена на паперовому носії, вже після того, як 12.05.2015р. ОСОБА_4 був звільнений з посади директора ТОВ «Грін Арт» та не мав права підпису жодних документів, які стосуються господарської діяльності відповідача-2. Вважає додаткову угоду №1 до спірного договору оренди майна сфальсифікованою та такою, що не є належним доказом по справі, із посиланням на положення якої, позивач може вимагати з відповідача-2 сплати суми штрафних санкцій та пені. (а.с. 63,64)

22.12.2015р. відповідачем-2 подано клопотання від 22.12.2015р. № 381/12 про призначення почеркознавчої та судової технічної експертизи, на предмет справжності додаткової угоди № 1 від 24.04.2015р., укладеної сторонами до договору оренди майна від 20.04.2015р. №04/15/1 та фактичної дати її укладання, із переліком питань до експерта. (а.с.80). В судовому засіданні 22.12.2015р. клопотання відповідача-2 залишене судом невирішеним до встановлення обставин справи.

В порядку ст. 30 ГПК України, за клопотанням позивача від 21.01.2016р., в судовому засіданні 26.01.2016р. були відібрані пояснення у колишнього директора ТОВ «Грін Арт» ОСОБА_4, який пояснив, що додаткову угоду №1 від 24.04.2015р. було підписано ним власноруч в день її укладання - 24.04.2015р., тобто в період виконання ним повноважень директора ТОВ «Грін Арт».

Дослідивши клопотання відповідача-2 про призначення почеркознавчої та судової технічної експертизи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, наведених в постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Таким чином, з рахуванням наявних матеріалів справи та наданих в судовому засіданні пояснень колишнього директора ТОВ „Грін Арт" ОСОБА_4, суд вважає що факт підписання спірної додаткової угоди в день її укладання не потребує встановлення шляхом призначення у справі судової експертизи. Відповідно до п.12 вказаної вище постанови Пленуму Вищого господарського суду України, недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення права на справедливий суд, встановленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлене відповідачем-2 клопотання є такими, що навмисно та безпідставно затягує розгляд справи, що може порушувати права та законні інтереси сторін у справі, а тому суд не вбачає підстав для його задоволення та призначення у справі судової експертизи.

В судове засідання 03.02.2016р. представник відповідача-1 не з'явився, надав клопотання від 29.01.2016р. про розгляд справи без його участі (а.с. 112).

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-1, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладався з 10.12.2015р. на 22.12.2015р., також в судовому засіданні оголошувалась перерва з 22.12.2015р. до 26.01.2016р. та з 26.01.2016р. до 03.02.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

20.04.2015р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грін Арт" (відповідач-2) укладено договір оренди майна №04/15/1, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння та користування наступне майно (далі а текстом - «майно, що орендується»): найменування: згідно з Додатком №1. Стан (якість) майна, що орендується, на момент передачі в оренду: задовільний. (п. 1 Договору).

Пунктом 2.1. Договору сторони узгодили, що метою оренди є виробниче використання.

Майно, що орендується, повинно бути передано орендодавцем та прийнято орендарем протягом 10 днів з моменту підписання даного договору. (3.1. Договору)

Відповідно до п. 3.2. Договору, передача майна в оренду здійснюється відповідними фахівцями сторін за актом прийому передачі.

Майно, що орендується, вважається переданим орендарю з моменту підписання акту приймання майна, що орендується. (п. 4.1. Договору)

За умовами п. 4.2 Договору термін оренди складає один рік з моменту прийняття майна, що орендується за актом приймання, з можливістю пролонгації.

Згідно п. 5.1. Договору розмір орендних платежів складає 500 грн. за місяць (ПДВ немає).

Орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця наперед не пізніше 20 числа кожного місяця. (п. 5.2. Договору).

На виконання умов укладеного Договору, позивач передав, а відповідач прийняв в оренду майно, про що між сторонами складено акт про прийняття-передання майна від 20.04.2015 року, а саме:

№з/пНазва (майна-предметів)Кількість (шт.)
1Комод високий1
2Комод низький1
3Пристава півкругла2
4Сервант для папок1
5Стіл 902
6Стіл директор1
7Стіл приставний пер. 1

8Тумба виїзна1
9Шафа книжна 4ДВ1
10Вішалка Веселинка блек1
11Вішалка Веселка блек1
12Двері скляні 796*10542
13Двері щітові 796*10541
14Двері щітові 796*7022
15Знищувач документів S1
16Знищувач документів X 1

17Компресор АІРЛАЙТ «Професіонал»1
18Крісло ПМК Атлантіс пл.. спліт шкіра чорна1
19Крісло ПМК Ледлі пл. шт. шкіра Неаполь Н201
20Крісло ПМК Хьюстон Хром механізм МВ Мадрас ДК браун1
21Крісло Самба-РЦ хром горіх мадрас ДК Браун з кантом1
22Крісло спринт фс/амф-5 А-21
23Масляний обігрівач Element OR 1225-41
24Масляний обігрівач Рefrezza РF 16501
25Монітор 21"-23" Dell Ultrasharp U2312НМ1
26Монітор 22" LG Е2242С-BN2
27МФУ НР LjM319F МFР1
28Полиця для клавіатури1
29Полиця для клавіатури1
30Принтер НР Lj 10181
31Принтер Samsung МL-19101
32Пристрій безперебійного живлення АРС ВасК ЕS 550 //А2
33Секція меблева 420*420*18441
34Секція меблева 806*420*11401
35Секція меблева 806*420*18441
36Стіл конторський1
37Стіл письмовий3
38Стіл письмовий 1350*600*7501
39Стіл письмовий 1800*900*7501
40Стіл приставний 900*800*7501
41Стілець ізо блек А-21
42Стілець ізо блек А-4310
43Тачка будівельна двоколісна WB 6418-1S2
44Топ 430*600*251
45Тумба мобільна 290*500*2801
46Тумба мобільна 290*500*2801
47Тумба мобільна 420*500*6201
48Тумба мобільна 420*500*6201
49Тумба приставна 420*580*7251
50Уно-контейнер С 13 вишн/чорн1
51Уно-контейнер Ц12 вишн/чорн2
52Уно+стіл СТ83 вишн/чорн1
53Чайник Tefal KI 4101
54Шафа книжкова3
55МФУ/Принтер Brother МFС-7860 DWR с Wi-Fi (МFС7860 DWR1)1
56Ноутбук 15,6" НР Envy m6-1151 er(sr)(C0Y06EA)1
57Печь Буллерьян1
58Бітонозмішувач WR 180С 180л3
59Крісло Валенсія ХБ (ЦС-618Е) шкіра чорна1

60ПК для ігор і розваг Асеr Аspire X 1470(D(Р) Т.S.)1
61ПК для ігор і розваг Асеr Аspire X 1470(D(Р) Т.S.)1
62ПК для ігор і розваг Асеr Аspire X 1470(D(Р) Т.S.)1
63ПК для ігор і розваг Асеr Аspire X 1470(D(Р) Т.S.)1
64ПК для ігор і розваг Асеr Аspire X 1470(D(Р) Т.S.)1
Відповідач-2 свої зобов'язання щодо оплати орендних платежів за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року та за січень 2016 року не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Оскільки, в порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач-2 за оренду майна у повному обсязі не розрахувався, позивач звертався до відповідача-2 із претензіями від 10.11.2015р. №25 та № 002 від 21.01.2016р., яка були залишені відповідачем-2 без відповіді та задоволення. (а.с.27,28, 98, 104-105).

На підставі п. 9.1. Договору, в редакції додаткової угоди №1 від 24.04.2015р., яким передбачено, що у випадку прострочення по сплаті орендних платежів орендар сплачує штраф у сумі 10 000 (десять тисяч) гривень за кожний місяць прострочки, позивач нарахував штраф у розмірі 60 000 грн. за період з серпня 2015 р. по січень 2016р.

Крім того, в забезпечення належного виконання зобов'язань відповідача-2 за договором оренди майна №04/15/1 від 20.04.15р., між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (поручитель) укладений договір поруки від 01.07.2015р. б/н (надалі - Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати перед орендодавцем за виконання всіх зобов'язань ТОВ «Грін Арт» (орендар), які виникли згідно договору оренди майна №04/15/1 від 20.04.2015 року (далі - основний договір), а також додаткової угоди №1 (до договору оренди майна №04/15/1 від 20.04.2015р.) від 24.04.2015р., які були укладені між орендодавцем та орендарем.

Пунктом 3.1. Договору поруки встановлено, що поручитель та орендар несуть солідарну відповідальність перед орендодавцем за належне виконання орендарем зобов'язань, передбачених п. 5.1. основного договору, а також п. 9.1. та п. 10.1., викладеного в Додатковій угоді №1 від 24.04.2015р. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не може перевищувати розміру забезпеченого зобов'язання, зазначеного в п. 4 цього Договору.

Поручитель відповідає перед орендодавцем за виконання зобов'язання орендарем за Основним договором в сумі 500 грн. в місяць, а також за сплату штрафів та пені за прострочення виконання зобов'язання, передбаченого п. 9.1, викладеного в додатковій угоді №1 від 24.04.2015р. до договору оренди майна №04/15/1 від 20.04.2015р. (п. 4.1. Договору поруки).

Відповідно до п. 5.1.1. Договору поруки, поручитель зобов'язаний, у випадку порушення орендарем зобов'язань перед орендодавцем за Основним Договором, виконати за боржника зобов'язання у 10 - денний строк з дня отримання вимоги від орендодавця.

10.11.2015р. позивач вручив відповідачу-1 претензію, якою просив погасити існуючу заборгованість (а.с. 29). Крім того, під час судового розгляду даної справи позивачем на адресу відповідача-1 направлялась претензія від 21.01.2016р. № 001 з вимогою сплатити заборгованість у загальній сумі 63 000 грн. 00 коп. (а.с. 99, 102-103).

Як вбачається з матеріалів справи, вказані вимоги позивача залишені відповідачем-1 без відповіді та задоволення.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості відповідачів перед позивачем не надано.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору оренди майна та договору поруки, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Приписами статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

В силу вимог ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно із п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.13р. № 14 з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Перевіркою наданого позивачем розрахунку штрафу судом порушень чинного законодавства та умов Договору не встановлено.

За нормами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин, відповідачі не виконали свої договірні зобов'язання перед позивачем, чим порушили умови укладених із позивачем договору оренди майна й договору поруки та вищевказані приписи діючого законодавства, тому позовні вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 3 000 грн. 00 коп. основного боргу та 60 000 грн. 00 коп. штрафу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо заперечень відповідача-2, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Так, заперечення відповідача-2 стосовно того, що додаткова угода №1 від 24.04.2015р. не має юридичної сили, оскільки підписана директором ОСОБА_4 вже після того, як 12.05.2015р. він був звільнений з посади директора ТОВ «Грін Арт» та не мав права підпису жодних документів, які стосуються господарської діяльності відповідача-2, суд вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки, відповідно до наданого самим відповідачем-2 наказу №12/05-15-ок від 12.05.2015р. ОСОБА_4 звільнений з посади директора за власним бажанням 12.05.2015р., тоді як укладення додаткової угоди відбулось 24.04.2015р., тобто додаткову угоду було підписано під час перебування зазначеної особи на посаді директора ТОВ «Грін Арт». Наведене також підтверджується поясненнями ОСОБА_4, який в судовому засіданні 26.01.2016р., підтвердив факт підписання додаткової угоди №1 саме в день її укладання - 24.04.2015р. Крім того, зазначена додаткова угода не була визнана недійсною в судовому порядку, а тому вона не припинила своєї дії та є невід'ємною частиною договору оренди майна від 20.04.2015р. №04/15/1.

Разом з тим, господарський суд відхиляє як необґрунтовані заперечення відповідача -2 з приводу того, що спірний договір оренди майна втратив чинність 25.09.2015р., у зв'язку із розірванням відповідачем-2 в односторонньому порядку договору купівлі-продажу № 20/04/2 від 20.04.2015р., який, на думку відповідача-2, продовжував правовідносини для спірного договору оренди. Так, дослідивши надані відповідачем-2 в обґрунтування своїх заперечень документи, суд зазначає, що договір купівлі-продажу, на який посилається відповідача-2, взагалі не містить посилань на спірний договір оренди, а вказані договори є різними правочинами, які не пов'язані між собою підставами виникнення.

Решта заперечень відповідача спростовується матеріалами справи або не впливає та не спростовує вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону, тому не може бути прийнята господарським судом.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати слід покласти на відповідачів.

Щодо витрат позивача на адвокатські послуги у розмірі 5 000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката. В контексті цієї норми судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Пунктом 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем до матеріалів справи надані копія договору про надання правової допомоги від 17.09.2015р. № 39/ФО, акт прийому-передачі від 13.11.2015р. за договором № 39/ФО про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 17.09.2015р., копію платіжного доручення № від 13.11.2015р., копію свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю та ордер №ДП 626000032 від 10.12.2015р. тощо.

Водночас, відповідно до п. 5.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стягненню з відповідачів підлягають витрати позивача на адвокатські послуги в розмірі 2 500 грн. 00 коп.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (49000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Арт" (39617, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Бутиріна, 59, кімн. 305,307,308, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 3 000 грн. 00 коп. (три тисячі грн. 00 коп.) основного боргу, 60 000 грн. 00 коп. (шістдесят тисяч грн. 00 коп.) штрафу, 2 500 грн. 00 коп. (дві тисячі п'ятсот грн.. 00 коп.) витрат на послуги адвоката, 1378 грн. 00 коп. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн.. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 08.02.16р.