ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2016 р.Справа № 923/806/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів Л.В. Поліщук, В.В. Лашина

при секретарі судового засідання: А.В. Земляк

за участю представників сторін:

від позивача не зявився, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином

від відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Югсталтранс»

на рішення господарського суду Херсонської області від 24.07.2015 року

у справі № 923/806/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Югсталтранс»

до Голопристанської міської ради

про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Югсталтранс» звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Голопристанської міської ради про визнання договору оренди землі від 05.06.2007р. та додаткової угоди від 07.02.2008р., укладених між позивачем та відповідачем недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 203, 204, 207, 215 Цивільного кодексу України

Відповідач у відзиві на позов зазначив про його безпідставність.

Позивачем заявлені клопотання про витребування доказів по справі у відповідача, а саме оригіналів договору оренди землі від 05.06.2007р. та додаткової угоди від 07.02.2008р., укладених між позивачем та відповідачем; про призначення судової почеркознавчої експертизи та зупинення провадження у справі до закінчення проведення експертизи, які відхилені судом першої інстанції як необґрунтовані, про що зазначено в оскарженому рішенні суду.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 24.07.2015р. (суддя Ситюк В.Г.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 27.07.2015р., у задоволенні позову відмовлено з мотивів його недоведеності.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Югсталтранс» 07.08.2015р. звернулось з апеляційною скаргою, яка повернута останньому без розгляду ухвалою суду апеляційної інстанції від 21.08.2015р. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України. Повторно подані апеляційні скарги 25.08.2015р. та 22.09.2015р. також повернуті скаржнику без розгляду ухвалами суду апеляційної інстанції від 28.08.2015р. по п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України та від 25.09.2015р. по п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК відповідно.

22.12.2015р. до суду апеляційної інстанції вчетверте надійшла апеляційна скарга ТОВ «Югсталтранс», в якій товариство просило рішення суду скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 25.12.2015р. скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду. Цією ж ухвалою скаржнику відновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про безпідставність доводів скаржника, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, судова колегія зазначає наступне.

Рішенням Голопристанської міської ради від 14.06.2000р. №159 вилучено земельну ділянку площею 1,3 га із землекористування Голопристанської райспоживспілки і повернуто її до земель запасу міської ради (а.с. 75).

30.08.2004р. між Голопристанською районною спілкою споживчих товариств (Продавець) та ТОВ «Югсталтранс» (Покупець) в особі директора товариства ОСОБА_2 ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу обєкту нерухомого майна магазину складу, що знаходиться за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Лермонтова,17. Договір нотаріально посвідчений та зареєстрований в Херсонському МБТІ 17.09.2004р. за №8 (а.с. 79).

Рішенням Голопристанської міської ради від 26.01.2005р. №918 вилучено земельну ділянку площею 11993 кв.м. з користування Голопристанської райспоживспілки по вул. Лермонтова, 17, за добровільною відмовою; зазначену земельну ділянку повернуто до земель запасу міської ради (а.с. 74).

Рішенням Голопристанської міської ради від 26.01.2005р. №910 за результатом розгляду клопотання генерального директора ТОВ «Югсталтранс» ОСОБА_2 надано ТОВ «Югсалтранс» земельну ділянку площею 25301 кв.м. по вул. Лермонтова, 17 в м. Гола Пристань в оренду строком на 5 років для розміщення магазину-складу; зобовязано генерального директора товариства замовити технічну документацію із землеустрою щодо складання договору оренди землі в організації, яка отримала ліцензію на проведення робіт із землеустрою згідно з чинним законодавством (а.с. 15, 90).

Рішенням Голопристанської міської ради від 30.05.2007р. №333 внесено зміни до п. 1 рішення міської ради від 26.01.2005р. №910 в частині розміру площі земельної ділянки на 23620 кв.м. та розміру орендної плати (а.с. 16).

Рішенням Голопристанської міської ради від 05.02.2008р. №536 внесено зміни до п. 1 рішення міської ради від 30.05.2007р. №333 в частині розміру орендної плати (а.с. 16 зворотній бік).

В матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо складання договору оренди землі ТОВ «Югсталтранс» для розміщення магазину-складу (2005р.) по замовленню генерального директора товариства ОСОБА_2 (а.с. 64-109).

05.06.2007р. на підставі вищезазначених рішень міської ради між Голопристанською міською радою (Орендодавець) та ТОВ «Югсталтранс» (Орендар) укладено договір оренди землі та додаткову угоду до нього від 07.02.2008р., відповідно до яких в оренду строком на 5 років передана земельна ділянка загальною площею 2,362 га несільськогосподарського призначення землі промисловості Голопристанської міської ради під розміщення магазину-складу для провадження підприємницької діяльності, який знаходиться в м. Гола Пристань, вул. Лермонтова, 17-а. Договір зареєстрований у Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії ДП «ЦДЗК» 01.08.2007р. за №4АА72100032 (а.с. 11-14).

В матеріалах справи міститься реєстраційна справа по передачі в оренду земельної ділянки юридичній особі ТОВ «Юсталтранс» загальною площею 2,362 га (а.с. 25-44).

Як вбачається з довідки Цюрупинської обєднаної ДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області від 21.07.2015р. №23/9/21-11-20-016 ТОВ «Югсталтранс» за період 2007-2012р. сплатило до міського бюджету орендну плату за землю з юридичних осіб 44294,96 грн., а саме з 2007р. по 2010р. (а.с. 146).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 11.03.2010р. у справі №16/15-ПД-10 в задоволенні позову Голопристанської міської ради до ТОВ «Юсталтранс» про припинення договору оренди землі від 05.06.2007р. та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено, у звязку із не направленням міською радою пропозиції щодо дострокового розірвання договору оренди (а.с. 147-148).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 19.04.2012р. у справі №5024/302/2012 позов Голопристанської міської ради до ТОВ «Юсталтранс» про розірвання договору оренди від 05.06.2007р. задоволено з підстав несвоєчасної сплати товариством орендної плати, з приводу чого міською радою 12.12.2011р. прийнято рішення №343 «Про дострокове розірвання договору оренди землі, укладеного з ТОВ «Юсталтранс». Судом встановлено, що ТОВ «Юсталтранс» починаючи з 30.09.2011р. не є власником приміщень магазину-складу, під розміщення яких була надана в оренду земельна ділянка на підставі договору оренди землі від 05.06.2007р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності ТОВ «Торгівельний дім «Резтех» на обєкт нерухомості від 30.09.2011р. №31495529. Згідно довідки ДПІ у Голопристанському районі від 31.01.2012р №155/10/18/014 ТОВ «Юсталтранс» протягом 2008-2011рр. не сплачує орендну плату за оренду земельної ділянки площею 2,362 га по вул. Лермонтова, 17-а в м. Гола Пристань. Борг товариства по орендній платі складає 385,64 тис. грн. та 141864 грн. штрафних санкцій. У письмовому відзиві на позов товариство не заперечувало факту несплати вартості оренди землі, посилаючись на відсутність у нього договору оренди з додатками до нього та незгоди з укладеною додатковою угодою, якою збільшена вартість орендної плати (а.с. 150-151).

В обґрунтування позовних вимог про визнання договору оренди землі та додаткової угоди до нього недійсними, ТОВ «Югсталтранс» послалось на їх підписання від імені Орендаря невідомою особою; на не вчинення будь-яких дій, направлених на схвалення договору; на не використання орендованої земельної ділянки з кінця 2007р.

За твердження відповідача, укладення 05.06.2007р. договору оренди земельної ділянки та 07.02.2008р. додаткової угоди до нього між позивачем та відповідачем відбулось на підставі заяв ТОВ «Югсталтранс», після виготовлення проекту землеустрою, реєстрації в подальшому означених договору оренди та додаткової угоди міською радою в Голопристанському відділі Херсонської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» та передачі позивачу земельної ділянки в натурі по акту приймання-передачі. Вказані договір та додаткова угода до нього підписані саме представником позивача та скріпленні печаткою товариства. Крім того, відповідач зазначив про розірвання спірного договору оренди землі, у звязку з систематичним невиконанням позивачем умов договору в частині сплати орендної плати (рішення господарського суду Херсонської області від 19.04.2012р. у справі № 5024/302/2012) та встановлення факту часткової сплати орендної плати за спірним договором оренди землі до травня 2009р. (рішення господарського суду Херсонської області від 11.03.2010р. у справі №16/15-ПД-10).

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив зі слідуючого.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у т.ч. із договорів.

Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ч. 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди землі) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Аналогічній зміст містить ч. 1 ст. 181 ГК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди землі), відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

За умовами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В силу ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі», визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

За приписами ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 3.4. пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Так, вищеописаними рішеннями господарського суду Херсонської області від 11.03.2010р. у справі №16/15-ПД-10 та від 19.04.2012р. у справі №5024/302/2012, які відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України мають преюдиціальне значення, встановлено факт укладення та підписання сторонами договору оренди земельної ділянки від 05.06.2007р. та додаткової угоди до договору, і його часткове виконання ТОВ «Югсталтранс» в частині сплати орендної плати, що в свою чергу свідчить про виконання (схвалення) правочину.

Також наступне схвалення правочину підтверджуються вищезгаданою довідкою Цюрупинської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області від 21.07.2015 р. № 23/9/21-11-20-016, згідно якої позивачем за період 2007 - 2012 рр. сплачено до міського бюджету 44294,96 грн. орендної плати за землю, у тому числі в 2007 р. - 4000 грн., в 2008 р. 37100 грн., в 2009 р. 3156 грн., в 2010 р. 38,96 грн.

Крім того, факт укладення сторонами спірного договору оренди землі і додаткової угоди до нього підтверджується і самими договорами та матеріалами на укладення договору оренди, в тому числі, заявами ТОВ «Югсталтранс», реєстраційними документами товариства, технічною документацією із землеустрою, виготовленою землевпорядною організацією за заявою позивача, договором купівлі-продажу нерухомого майна на вказаній земельній ділянці, які підписані представником позивача та скріплені печаткою товариства.

Експертний висновок Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 07.08.2015р. №783, доданий до апеляційної скарги не приймається до уваги колегії суддів з огляду на наступне.

У пунктах 2, 16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» із змінами і доповненнями, зазначено, що відповідно до статті 1 Закон України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Не може розглядатись як судова експертиза у розумінні статті 1 Закону та статті 41 ГПК дане вченими тлумачення законодавчих актів, пов'язане з наявністю у цих актах неясностей, неузгодженостей, суперечностей чи інших недоліків. Документ, виданий за результатами тлумачення вченими правової норми, доказового значення не має і посилатись на нього в обґрунтування рішення не можна. Так само не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву «висновок судового експерта» або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи. За змістом Закону, зокрема статті 14, згідно з якою експерта може бути притягнуто до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, судовим експертом може бути виключно фізична особа, яка повинна підписати свій висновок (акт експертизи), хоча б проведення судової експертизи було покладено на відповідну державну установу. Якщо, призначаючи судову експертизу, господарський суд не попередив особу чи осіб, які проводитимуть судову експертизу, про відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків, то поданий суду висновок може вважатися висновком спеціаліста, але не висновком судового експерта в розумінні частини першої статті 42 ГПК. Особа набуває права та несе обов'язки експерта після оголошення (вручення) їй ухвали про призначення експертизи та попередження про відповідальність. Тільки за цих умов висновок експерта набуває доказової сили. Невиконання цих вимог робить неможливим використання висновку експерта як доказу у справі. Тому не можуть розглядатись як висновок експерта і бути підставою для відмови у призначенні експертизи акти ревізії, калькуляції, інші висновки спеціалістів, навіть якщо вони надані на запит суду, адвоката, сторони. За необхідності з'ясування зазначених у таких документах обставин судом може бути призначена експертиза, яка буде вважатись первинною.

Отже, наданий скаржником експертний висновок не є актом судової експертизи у розумінні вищенаведених приписів, судовий експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, а відтак цей висновок не набув доказової сили та не може братися судом до уваги в якості належного та допустимого доказу відповідно до ст. 34 ГПК України.

З урахування наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову та вважає його правомірним і обґрунтованим.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеним, а відтак підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Херсонської області від 24.07.2015р. у справі №923/806/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 15.02.2016р.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя В.В. Лашин