ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р. Справа № 923/2009/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Чаплинка Херсонської області

про стягнення 38073 грн. 06 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Гора А.В., представник, дов. № 3024-О від 27.08.2013 року;

від відповідача - ОСОБА_2, паспорт, серія НОМЕР_1 виданий Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській обл. 06.07.1999р.

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідач) про стягнення заборгованості за договором б/н від 27.10.2006 р. у загальній сумі - 38073 грн. 06 коп., з якої: 8638 грн. 56 коп. - заборгованість за кредитом, 13668 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 15765 грн. 72 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 15, 49, 54-57, 64 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 15.12.2015 р. порушено провадження у справі, її розгляд призначений на 24.12.2015 р. Двічі ухвалами суду від 24.12.2015 р. та від 20.01.2016 р. розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в його задоволенні, з підстав, які вказано у відзиві на позов та заявив про застосування судом позовної давності.

Представник позивача не заперечує проти заяви представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

27.10.2006 р. між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про надання Овердрафт-мікро кредиту № НЕ0КОН/1, згідно з яким відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн. Строк виконання зобов'язань (термін повернення кредиту) 27.10.2007 року.

Закрите Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк), про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк".

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитний ліміт згідно з умовами кредитного договору.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашенні заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.11.2015 року має заборгованість - 38073,06 грн., яка складається з наступного:

- 8638,56 грн. - заборгованість за кредитом;

- 13668,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 15765,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, цивільним законодавством визначено строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, яких називається позовною давністю (ст. 256 Цивільного кодексу України), загальна тривалість позовної давності обмежена 3 роками (ст. 257 ЦКУ), а позовна давність щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) - 1 роком (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦКУ).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦКУ), враховуючи, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором прострочена заборгованість виникла - 26.06.2009 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності.

Таким чином, позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» не підлягає задоволенню у зв'язку із закінченням строку позовної давності згідно ч. 4 ст. 267 ЦКУ.

Згідно абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 26.06.2009 року виникла заборгованість у розмірі 8638,56 грн., отже саме з цієї дати розпочав перебіг строк позовної давності щодо вимог позивача.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку.

Статтею 266 ЦК України також передбачено те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно п. 3. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З викладеного необхідно зробити висновок про пропущення (спливу) строку позовної давності, в межах якого позивач має право на захист порушених прав, оскільки, вказаний строк сплив 26.06.2015 року.

Таким чином, вказані обставини щодо спливу строку позовної давності є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову, оскільки, відповідач, як сторона по справі, до винесення рішення по цій справі, у даному відзиві, наполягає на застосуванні господарським судом Херсонської області наслідків спливу строку позовної давності.

Слід також зазначити, що статтею 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Однак, між позивачем та відповідачем не укладалось жодного договору про збільшення позовної давності.

Крім того, відсутні обставини, за умови настання яких перебіг позовної давності зупиняється або переривається (статті 263, 264 Цивільного кодексу України). Також, від позивача по справі не надійшло до суду клопотання про поновлення строку щодо звернення з позовом із посиланням на наявність поважних причин, у зв'язку із настанням яких позивач пропустив строк позовної давності.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позивачем всупереч вимогам ст. 33 ГПК України не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв'язку з чим в задоволенні позову має бути відмовлено у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Доводи позивача в обґрунтування позовних вимог до уваги не приймаються з огляду на вищевикладене.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 09.02.2016 р.

Суддя Л.М. Немченко