номер провадження справи 32/2/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 Справа № 908/1/16

за позовом Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс (вул. Героїв Сталінграду, буд. 2, м. Запоріжжя, 69095)

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства „ОСНОВАНІЄ (вул. Українська, буд. 29-А, м. Запоріжжя, 69095)

про стягнення заборгованості в розмірі 35868,18 грн.

Суддя Колодій Н.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2, на підставі довіреності № 3/1- 268 від 02.02.2016 р.

Від відповідача не зявився

04.01.2016 р. до господарського суду Запорізької області звернулось Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» з позовною заявою до ОСОБА_1 комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» про стягнення 35868,18 грн., які складаються з 19277,88 грн. основного боргу за договором про надання послуг № 116 від 13.05.2015 р., 1348,09 грн. - 3% річних та 15242,21 грн. втрат від інфляції.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 04.01.2016 р. справу № 908/1/16 призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.01.2016 р. порушено провадження у справі № 908/1/16, справі присвоєно номер провадження 32/2/16, судове засідання призначено на 20.01.2016 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.

Ухвалою суду від 20.01.2016 р. у звязку з неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 03.02.2016 р.

Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та обґрунтовує їх ст.193 Господарського кодексу України, ст. ст. 526, 610, 625, 903 Цивільного кодексу України та умовами договору про надання послуг № 116 від 13.05.2015 р.,

Відповідач в судове засідання 03.02.2016 р. не зявився, про визнання позову не заявив, відзив на позовну заяву, витребувані ухвалою суду по справі документи і матеріали суду не надав, про поважність причин неявки уповноваженого представника суд не попереджав.

Поштове повідомлення свідчить, що відповідач належним чином повідомлений про порушення провадження по справі 908/1/16, а також дату, час і місце проведення судового засідання.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 03.02.2016 року за відсутності представника відповідача.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю відповідача.

В судовому засіданні 03.02.2016 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено, на підставі ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

13.05.2015 р. між ОСОБА_1 комунальним підприємством Основаніє (відповідач, замовник) та Запорізьким комунальним підприємством міського електротранспорту Запоріжелектротранс (позивач, виконавець) укладено Договір про надання послуг № 116 (далі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1. Договору, виконавець зобовязується надати замовнику послуги по ремонту електродвигунів, трансформаторів, редукторів (далі обладнання) в порядку і на умовах, визначених цим договором, а замовник зобовязується прийняти такі послуги та оплатити їх.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013 р., а в частині невиконання-до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п. 7.1. Договору).

Пунктом 3.2. договору, при закінчені робіт виконавець надає замовнику акт виконаних робіт. Замовник підписує Акт, засвідчує підпис печаткою і у 5-денний термін повертає один примірник Акту виконавцю.

На виконання умов Договору відповідачем позивачеві надано відповідні послуги на загальну суму 39358,76 грн.

Факт надання послуг за Договором підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками підприємств Актами здачі-приймання виконаних робіт: № 1330 від 30.06.2013 р. (на суму 6487,35 грн.), № 1328 від 30.06.2013 р. (на суму 5443,37 грн.), № 1969 від 27.08.2013 р. (на суму 5829,36 грн.), № 1329 від 30.06.2013 р. (на суму 5675,03 грн.), № 1968 від 28.08.2013 р. (на суму 8932,64 грн.), № 1967 від 27.08.2013 р. (на суму 6991,01 грн.) копії яких долучено до матеріалів справи.

Позивачем було надано відповідачу для оплати послуг рахунки: № 497 від 03.07.2013 р., № 352 від 17.05.2013 р., № 645 від 27.08.2013 р.., № 553 від 24.07.2013 р.

Згідно п. п. 2.1.-2.3 Договору, загальна сума договору на момент його укладання орієнтовно становить 102000 грн. 00 коп. в т.ч. ПДВ 17000,00 грн. У вартість послуг не включається вартість запасних частин та витрачених матеріалів. Остаточна вартість наданих послуг визначається після проведення виконавцем дефектовки обладнання та зазначається в рахунках - фактури і актах виконаних робіт. Розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України. Умови оплати: протягом 2 (двох) банківських днів після проведення дефектовки обладнання замовник на підставі рахунку - фактури перераховує на поточний рахунок виконавця, вартість запасних частин та витратних матеріалів, необхідних для проведення робіт, а також вартість транспортних послуг. Оплата вартості наданих послуг з ремонту обладнання здійснюється замовником протягом 30 календарних днів з моменту підписання акту приймання передачі наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений в цьому договорі.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань по договору щодо своєчасності та повноти оплати наданих послуг, позивач звертався до відповідача з претензіями вих. № 3/1-1762 від 07.08.2013 р., № 3/1-1035 від 08.05.2015 р., № 3/1-2125 від 25.09.2015 р.,

Відповідач листом вих. № 12340/01-05 від 05.10.2015 р. повідомив позивача що підтверджує заборгованість в сумі 19277,88 грн. за договором № 116 від 13.05.2013 р., однак у звязку з важким економічним станом, грошові кошти для погашення заборгованості у відповідача відсутні.

Станом на момент вирішення спору, судом встановлено, що відповідач не в повному обсязі виконав свої зобовязання щодо здійснення оплати за надані послуги по договору, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 19277,88 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного, оскільки відповідач не надав суду доказів сплати боргу в сумі 19277,88 грн. грн. суд дійшов висновку, що вимога про стягнення основного боргу в сумі 19277,88 грн. грн. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 1348,09 грн. 3% річних та 15242,21 грн. втрат від інфляції.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування 3% річних та встановлено, що розрахунок позивачем виконано вірно, тому вимога позивача про стягнення 1348,09 грн. - 3% річних є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку втрат від інфляції грошових коштів, то перевіривши наданий розрахунок, судом встановлено, що розрахунок втрат від інфляції грошових коштів позивачем виконаний не вірно. Фактично, стягненню з відповідача підлягає сума в більшому розмірі чим заявлена позивачем. Однак, оскільки судом спір вирішується в межах заявлених позовних вимог, а позивачем заявлено до стягнення 15242,21 грн. втрат від інфляції, то судом позовна вимога в цій частині задовольняється в межах суми, заявленої позивачем.

Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Враховуючи викладені обставини, вимоги Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» про 19277,88 грн. основного боргу за договором про надання послуг № 116 від 13.05.2015 р., 1348,09 грн. - 3% річних та 15242,21 грн. втрат від інфляції. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» до ОСОБА_1 комунального підприємства «ОСНОВАНІЄ» про стягнення 35868,18 грн. задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства „ОСНОВАНІЄ (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 29-А, ) на користь Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту „Запоріжелектротранс (69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 2, ) 19277 (девятнадцять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 88 коп. основного боргу, 1348 (одна тисяча триста сорок вісім) грн. 09 коп. - 3% річних, 15242 (пятнадцять тисяч двісті сорок дві) грн. 21 коп. втрат від інфляції. 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 04 лютого 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.