УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.02.2016Справа № 910/2076/16

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Народна позика"

до Приватного Підприємства "Бізнес Буд Групп"

про стягнення 692 604,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Народна позика" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного Підприємства "Бізнес Буд Групп" про стягнення 692604,06 грн. заборгованості за Кредитним договором № 2703001/000-КЮК-13 від 27.03.13 р., а також 10389,06 грн. витрат зі сплати судового збору.

У відповідності до ст. 56 Господарського процесуального кодексу України на позивача, прокурора покладено обов'язок при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не ставить обов'язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів в залежність від того чи є у відповідача в наявності ці документи, а містить імперативну норму щодо обов'язковості надіслання сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» від 05.03.2009 року № 270 розрахунковим документом, що підтверджує факт надання послуг поштового зв'язку є документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми і змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Статтею 57 Господарського кодексу України, яка визначає зміст установчих документів, передбачено, що в установчих документах повинно бути, зокрема, зазначено найменування та місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до приписів частини 1 статті 10 вказаного Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються, зокрема, у вигляді витягів або виписок у паперовій та електронній формі, що містять відомості, актуальні на момент запиту або на визначену дату. При цьому згідно ч. 7 ст. 11 вказаного Закону державні органи, у тому числі суди, органи Національної поліції, органи прокуратури, органи Служби безпеки України, а також органи місцевого самоврядування та їх посадові особи безоплатно отримують відомості з Єдиного державного реєстру з метою здійснення ними повноважень, визначених законом, виключно в електронній формі через портал електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру.

Отже, відповідно до ст. 34 ГПК України допустимими доказами, які можуть підтверджувати місцезнаходження боржника, є зазначені витяг чи довідка державного реєстратора.

Оскільки до позовної заяви позивачем не наданий витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно яких можна було б встановити місцезнаходження відповідача, судом згідно отриманого витягу з офіційного веб-сайту Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Буд Групп» є: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 16.

При цьому позивачем в якості доказів на підтвердження відправлення відповідачеві копії позовної заяви б/н від 09.02.16 і доданих до неї документів позивачем наданий фіскальний чек від № 7534 від 09.02.16 р. із зазначенням адреси відправки: 01015 Київ, та опис вкладення в цінний лист від 09.02.16 р. про відправлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу ПП "Бізнес Буд Груп", вул. Мечникова, 18, м. Київ, 02021, яка зазначена позивачем в позовній заяві в якості адреси позивача.

При цьому, жодних доказів на підтвердження надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві в якості адреси місцезнаходження ПП "Бізнес Буд Групп", а саме: 01015, м. Київ, вул. Лаврська, 16, до позовної заяви не додано.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що адреса: вул. Мечникова, 18, м. Київ, 02021, є адресою місцезнаходження відповідача.

Також суд звертає увагу позивача, що згідно п. 15 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.08.2007 року № 01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» розглядаючи питання щодо співвідношення місцезнаходження сторони у справі в розумінні пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України та її фактичного місцезнаходження з точки зору права на подання позову, якщо позивачеві невідоме фактичне місцезнаходження іншої сторони, слід звернути увагу на те, що законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 ЦК України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах. У разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

Отже, виходячи зі змісту наявного у матеріалах позовної заяви опису вкладення у цінний лист від 09.02.16 р. суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про надсилання копії позовної заяви б/н від 09.02.16 р. та доданих до неї документів саме на адресу відповідача, що, в свою чергу, порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє відповідача можливості своєчасно ознайомитись з відповідними позовними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Враховуючи вищевикладене, зазначені опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек не можуть бути прийняті судом як належні докази на підтвердження відправлення відповідачеві копії позовної заяви б/н від 09.02.16 р.. і доданих до неї документів.

Інших доказів, які свідчать про надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів позивачем не надано.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачу роз'яснюється, що відповідно до ч.3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Суддя А.М. Селівон