ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 906/892/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Владимиренко С.В.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Автологістик"

на постанову Рівненського апеляційного господарського

суду від 11.11.2015 року

у справі № 906/892/15

господарського суду Житомирської області

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю

"Автологістик"

про стягнення коштів

за участю представників:

позивача - не з"явились

відповідача - не з"явились

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автологістик" про стягнення 7 719,76 грн. за час понаднормативного простою автомобілів та судовий збір.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року (суддя Маріщенко Л.О.) в задоволені позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року (судді: Дужич С.П., Тимошенко О.М., Саврій В.А.) рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автологістик" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 7719,96 грн., 1 827 грн. судового збору за подання позовної заяви та 2 009,71 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Автологістик", посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного господарського суду у даній справі.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку її обставин та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 4 пункту 2 та пунктів 12, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на статті 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК (статті 224 - 226 ЦПК) - при ухваленні заочного рішення) й інші норми процесуального права, керуючись якими суд установив обставини справи, права та обов'язки сторін.

Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

Разом з тим, оскаржувані судові акти попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Так, вирішуючи спір по суті заявлених вимог, судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.07.2014 року між ТОВ "Автологістик", як експедитором, та ФОП ОСОБА_5, як перевізником, укладено договір на перевезення вантажів № 121, згідно якого експедитор надає заявки, а перевізник приймає й організовує міжнародні та внутрішні перевезення вантажу автомобільним транспортом за винагороду.

11.12.2014 року ФОП ОСОБА_5 прийняв до виконання договір-заявку № 7 на перевезення вантажу автомобілем Рено НОМЕР_1/НОМЕР_2 за маршрутом Німеччина - Жовті Води, згідно якої зобов'язався 17.12.2014 року завантажити в Німеччині продукцію, а 23.12.2014 року - прибути до пункту розвантаження у м. Жовті Води Дніпропетровської області.

12.12.2014 року ФОП ОСОБА_5 прийняв до виконання також договір - заявку на перевезення вантажу автомобілем Рено НОМЕР_3/НОМЕР_4 за маршрутом Німеччина - Жовті Води, згідно якої зобов'язався 15-16.12.2014 року завантажити в Німеччині продукцію, а 23.12.2014 року - прибути у пункт розвантаження у м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Сторонами погоджено, що перевезення здійснюється блоково, у блоці 4 авто, прибуття 4 машин на розмитнення одночасно.

Згідно пункту 3 договорів-заявок перевізник забезпечує подачу необхідного типу автомобіля в технічно-справному стані, забезпеченого всіма необхідними для виконання перевезення документами. У разі запізнення транспортного засобу під навантаження/вивантаження більш ніж на 1 год., перевізник виплачує експедитору замовника штраф у розмірі 80 євро в гривнях за курсом НБУ за кожен розпочатий день запізнення. Час завантаження та митного оформлення, вивантаження і митного очищення автомобіля, перебування на прикордонному переході не повинно перевищувати 24 години на кожну операцію, виключаючи вихідні, святкові дні на території Європи і 48 годин на території України та країн СНД. Плата за наднормативний простій транспортного засобу - 50 євро на території України і країн СНД та 80 євро - на території Європи за кожну повну наступну добу простою автомобіля.

Відповідно п. 4 договорів-заявок необхідною умовою оплати простою є наявність карти простою з печаткою та підписом відправника (одержувача) вантажу або інший документ, підтверджуючий простій автомобіля.

В період з 15.12.2014 року по 28.12.2014 року ФОП ОСОБА_5 здійснено два перевезення вантажу за маршрутом Німеччина (Aussenlanger Ernst Koch Adierstr/4-8 58708 Menden) - Україна (Дніпропетровська область, м.Жовті Води, вул. Гагаріна, 40), що підтверджується міжнародними товарно-транспортними накладними: CMR А №087103 від 15.12.2014 року та CMR А №082740 від 18.12.2014 року, оригінали яких знаходяться у справі.

22.12.2014 року під час перебування автомобілів Рено НОМЕР_1/НОМЕР_2 та Рено НОМЕР_3/НОМЕР_4 з вантажем на території України, ТОВ "Автологістик" повідомило Фізичну особу - підприємця ОСОБА_5 про зміну дати їх прибуття, а саме: з 23.12.2014 року на 26.12.2015 року, оскільки 22.12.2014 року 2 авто ще грузяться в Німеччині, а час прибуття на митницю є момент прибуття останнього автомобіля.

ФОП ОСОБА_5, не погодившись з датою перенесення розвантаження автомобілів, 23.12.2014 року листом № 2312 повідомив ТОВ "Автологістик" про відсутність його згоди на перенесення строків розвантаження та вимушеного простою автомобілів на території України, внаслідок чого запропонував оплатити за 3 неплановані доби простою по кожному автомобілю із розрахунку 50 євро/1 доба.

ТОВ "Автологістик", в свою чергу, у відповіді від 24.12.2014 року № 559 відмовився здійснити оплату простоїв автомобілів, внаслідок чого ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про примусове стягнення коштів за понаднормативний простой у розмірі 7 719,96 грн., додавши, при цьому, до позовної заяви розрахунок суми позову (а.с. 19).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не надано належних доказів простою автомобілів, зокрема, не надано картки простою та не доведено обставин простою іншими доказами.

Проте, встановивши факт відсутності заборгованості відповідача перед позивачем у спірному періоді у заявленому розмірі та, як наслідок, відмову в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд належним чином не обгрунтував свій висновок, зокрема, за наявності у справі належним чином оформлених міжнародних товарно-транспортних накладних: CMR А №087103 від 15.12.2014 року та CMR А № 082740 від 18.12.2014 року, в яких відображені реквізити перетину вказаними автомобілями митниці.

Так, в силу статті 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на його одержання (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, пунктом 3.2. договору про перевезення вантажу № 121 від 07.07.2014 року передбачений обов"язок відповідача повідомити перевізника про зміну дати загрузки, умов перевезення та іншого не пізніше ніж за 24 годити до дати, вказаної у заявці.

Разом з тим, на момент здійснення повідомлення про зміну дати прибуття, автомобілі з вантажем вже перебували на території України, тобто відповідачем повідомлено про зміну дати прибуття автомобілів менш ніж за 12 годин до моменту їх належного прибуття, вказаного в договорах-заявках № 7 від 11.12.2014 року та без номеру від 12.12.2014 року.

Відтак, відповідачем самостійно в односторонньому порядку змінено дату прибуття автомобілів до пункту призначення, що призвело до зупинення перевезення вантажу по 26 грудня 2014 року.

Апеляційний господарський суд, здійснюючи апеляційний перегляд справи, та, приймаючи оскаржувану постанову, допущені місцевим господарським судом порушення усунув, але припустився власних, які є самостійною підставою для скасування постанови.

Так, скасовуючи рішення першої інстанції, апеляційний господарський суд задовольнив позовні вимоги і стягнув ТОВ "Автологістик" на користь ФОП ОСОБА_5 заявлений розмір вартості простою двох автомобілів за чотири доби в період з 22.12.2014 року по 25.12.2014 року, визначений у розрахунку суми позову (а. с. 19).

Проте, умовами договорів - заявок від 11.12.2014 року та від 12.12.2014 року ФОП ОСОБА_5 встановлювався строк прибуття автомобілів до пункту розвантаження у м. Жовті Води Дніпропетровської області - 23.12.2014 року.

Крім того, у претензії позивача за вих. № 2312 від 23.12.2014 року на адресу відповідача сума простою вищевказаних автопоїздів визначалась за 3 доби.

Разом з тим, стягуючи з відповідача вартість простою автомобілів за 4 доби - з 22.12.2014 року по 25.12.2014 року, апеляційний господарський суд не обгрунтував розмір стягуваної суми, кількість днів простою та не перевірив доказів, на підставі яких встановлені зазначені обставини.

В зв"язку з викладеним, судові інстанції припустились порушення вимог частини 1 статті 47 ГПК України щодо всебічного, повного й об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України.

Згідно статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вимоги статті 1117 цього ж Кодексу, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова, прийняті у даній справі, підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, надати об'єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та, дотримуючись норм процесуального права, вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автологістик" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Житомирської області від 25.08.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року у справі № 906/892/15 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Житомирської області в іншому складі суду.

Головуючий суддяН.Г. Дунаєвська
СуддіН.І. Мележик
С.В. Владимиренко