РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016Справа №910/32857/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОМБУД»
про стягнення 30293,22 грн.
Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Мотенко Т.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн» (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОМБУД» (далі за текстом - відповідач) про стягнення 30293,22 грн. заборгованості, з якої: 16500,00 грн. - основний борг; 12822,21 грн. - інфляційні втрати та 971,01 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору купівлі-продажу асфальтоукладача №01/09-Т від 09.01.2014, в частині оплати за товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2015 порушено провадження у справі №910/32857/15 та призначено до розгляду на 18.01.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2016, у зв'язку з неявкою представників сторін в судове засідання, розгляд справи відкладено до 08.02.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 08.02.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Крім того, подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Відповідач в засідання господарського суду свого представника не направив повторно, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.02.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОМБУД» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу асфальтоукладача №01/09-Т, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві асфальтоукладач марки UNC151CSN, рік випуску 1990, заводський №03469784, двигун №1059830, реєстраційний номер 22472КА (надалі - асфальтоукладач), а покупець зобов'язується прийняти даний асфальтоукладач і сплатити продавцеві його вартість на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

За умовами п. 1.3. договору продавець зобов'язується передати покупцеві одночасно з передачею асфальтоукладача номерний знак для разових поїздок та усі документи, що стосуються цього асфальтоукладача і підлягають передачі разом з ним відповідно до чинного законодавства України та вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1.5. договору сторони домовились, що продаж асфальтоукладача здійснюється за 28500,00 грн. з ПДВ.

Пунктами 2.1., 2.2. договору сторони погодили, що передача асфальтоукладача здійснюється продавцем покупцю протягом 2-х календарних днів з моменту оплати покупцем повної вартості асфальтоукладача, зазначеної у п. 1.5. даного договору. Передача асфальтоукладача продавцем і приймання його покупцем засвідчується актом приймання-передачі асфальтоукладача, який оформлюється у відповідності до вимог чинного законодавства України та згідно з вимогами, що звичайно ставляться.

Право власності на асфальтоукладач переходить від продавця до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі асфальтоукладача (п. 2.3. договору).

Згідно з пунктом 3.2. договору покупець перераховує повну вартість асфальтоукладача в сумі, зазначеній у п. 1.5. даного договору на поточний рахунок продавця.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 09.01.2014 та діє до повного і належного виконання даного договору сторонами (п.п. 7.1., 7.2. договору).

На виконання умов даного договору, продавець передав, а покупець прийняв асфальтоукладач марки UNC151CSN, рік випуску 1990, заводський №03469784, двигун №1059830, реєстраційний номер 22472КА, вартістю 28500,00 грн. з ПДВ, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі асфальтоукладача від 09.01.2014, який підписано представниками сторін без заперечень та скріплений печатками підприємств.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору щодо поставки визначених товарів.

Втім, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за Договором купівлі-продажу асфальтоукладача №01/09-Т від 09.01.2014, оплату поставленого товару належним чином не здійснив, сплативши лише 12000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн» від 16.06.2014.

У зв'язку з цим, у Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОМБУД» виникла заборгованість перед позивачем в сумі 16500,00 грн.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У зв'язку з невиконанням покладеного на покупця обов'язку щодо оплати товару, Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн» зверталося до відповідача з вимогою про сплату заборгованості №511 від 25.09.2014, у якій просило в 7-денний термін з дати отримання даної вимоги погасити заборгованість в розмірі 16500,00 грн. Вказана вимога отримана останнім 01.10.2014, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОМБУД» відповіді на вимогу не надало та суму заборгованості не сплатило.

В той час як пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 16500,00 грн.

Оскільки статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за прострочення оплати товару 3% річних в сумі 971,01 грн. за період з 09.01.2014 по 25.12.2015 та інфляційні втрати в розмірі 12822,21 грн. за період з 09.01.2014 по 30.11.2015.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд зазначає, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн» не враховано, що передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору (п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Так, за розрахунком суду з відповідача підлягає до стягнення 3% річних у сумі 969,66 грн. (16500,00 грн. х 3/100/365х715 (з 10.01.2014 по 25.12.2015) = 969,66 грн.), а в решті позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн» належить відмовити.

Разом з цим, за результатом перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку оплатити надані послуги в заявленому позивачем розмірі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОПРОМБУД» (04073, м. Київ, Московський проспект, будинок 15-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимус констракшн» (08700, Київська обл., місто Обухів, вулиця Промислова, будинок 9, ) 16500 (шістнадцять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок основного боргу, 969 (дев'ятсот шістдесят дев'ять) гривень 66 копійок 3% річних, 12822 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять дві) гривні 21 копійка інфляційних втрат та 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) гривень 95 копійок витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено: 10.02.16

Суддя Грєхова О.А.