ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016р. Справа№ 914/118/16

Суддя господарського суду Львівської області, ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Грандем» (м. Чернівці)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (м. Львів)

про: стягнення заборгованості у розмірі 14419,20 грн. внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати за поставлені товари на підставі Договору постачання товару за № ТП 079 від 01.01.2014 р. та стягнення заборгованості у розмірі 283710,12 грн. внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати за поставлені товари на підставі Договору постачання товару за № ТП 120 від 15.12.2014 р.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність від 04.01.2016 року.

від відповідача: Не зявився.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного підприємства «Грандем» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» про стягнення заборгованості у розмірі 14419,20 грн. внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати за поставлені товари на підставі Договору постачання товару за № ТП 079 від 01.01.2014 р. та стягнення заборгованості у розмірі 283710,12 грн. внаслідок невиконання грошового зобовязання щодо оплати за поставлені товари на підставі Договору постачання товару за № ТП 120 від 15.12.2014 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.01.2016 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 20.01.2016 року. Ухвалою суду від 20.01.2016 року розгляд справи відкладено до 03.02.2016 року, в звязку з відсутністю представників сторін.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 15.01.2016 року, про відкладення від 20.01.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

02.02.2016 року за вх. № 4033/16 позивач подав пояснення по справі.

03.02.2016 року за вх. № 4512/16 позивач подав клопотання про долучення Акту звірки взаєморозрахунків між сторонами до матеріалів справи.

03.02.2016 року за вх. № 4513/16 позивач подав заву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 298129,32 грн.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 15.01.2016 року, про відкладення від 20.01.2016 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст.64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями) "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Доказом надсилання відповідачу ухвали суду від 20.01.2016 р. про відкладення розгляду справи на 03.02.2016 р. є копія Списку № 87 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів 29.01.2016 року.

Відповідно до ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 21659698 від 02.02.2016 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» знаходиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходження: Львівська обл., м. Львів, вул. Кульпарківська, 93.

Відтак, суд виконав умови Господарського процесуального кодексу України щодо належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи. До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Інші адреси відповідача, крім вказаної у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду невідомо.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами, при відсутності представників відповідачів.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну і резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 03.02.2016 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, між Приватним підприємством «Грандем» - (надалі позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (надалі відповідач, Покупць) 1 січня 2014 року був укладений Договір постачання товару за № ТП - 079 (надалі - Договір № 1) та 15 грудня 2014 року був укладений Договір постачання товару за № ТП-120 (надалі - Договір № 2).

Відповідно до умов даних договорів, Постачальник зобов'язаний передавати у власність Покупця визначений цими договорами товар (макаронні вироби, соломка), а Покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його.

Позивач наголошує, що поставив відповідачу товар згідно з умовами Договору № 1 відповідно до нижчезазначених видаткових накладних на загальну суму 426576,96 грн., а саме:

№ 6 віл 26.02.2014 року на суму 31 574,40 грн.

№ 4 від 11.03.2014 року на суму 43 956,00 грн.

№ 5 від 16.04.2014 року на суму 22 262,40 грн.

№ 5 від 20.05.2014 року на суму 48 760,32 грн.

№ 6 від 18.06.2014 року на суму 50 856,00 грн.

№ 7 від 22.07.2014 року на суму 42 076,80 грн.

№ 10 від 19.08.2014 року на суму 38 208,00 грн.

№ 3 від 16.09.2014 року на суму 35 256,00 грн.

№ 4 від 16.09.2014 року на суму 14 727,84 грн.

№ 8 від 23.10.2014 року на суму 53 040,00 грн.

№ 2 від 24.11.2014 року на суму 11 280,00 грн.

№ 4 від 11.12.2014 року на суму 34 579,20 грн.

Позивач звертає увагу на те, що в оплату вартості товару, отриманого відповідачем, було здійснено в 2014 році наступні платежі на загальну суму 361 081,92 грн.:

55 582,00 грн.-09.01.2014 року;

22 391,84 грн. - 21.02.2014 року;

50 539,36 грн. - 13.05.2014 року;

1 189,00 грн.-02.06.2014 року;

31 871 грн. - 04.06.2014 року;

12 084,87 грн.-17.06.2014 року;

18 663,40 грн. - 15.07.2014 року;

48 760,32 грн.-07.08.2014 року;

20 000,00 грн. - 22.09.2014 року;

50 000,00 грн.-26.11.2014 року;

50 000,00 грн. - 30.12.2014 року.

Проте, за твердженням позивача, частину з вищезазначеної суми у розмірі 126598,40 грн. було сплачено у рахунок погашення заборгованості відповідача за товар, отриманий відповідачем у 2013 році, згідно з видатковими накладними № 1 від 06.11.2013 року на суму 53172,00 грн., № 2 від 10.10.2013 року, № 8 від 23.12.2013 року відповідно до Договору постачання товару № ТП-031 від 01.01.2013 року.

Решта 234483,52 грн. було погашено заборгованість за товар, який отримано відповідачем відповідно до Договору № 1 у 2014 році.

Таким чином, за твердженням позивача, станом на кінець 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 192093,45 грн.

Позивач зазначає, що в 2015 році відповідачем було здійснено наступні платежі на загальну суму 177674,25 грн.:

09.01.2015 року - 84551,16 грн.

16.01.2015 року - 34433,49 грн.

27.04.2015 року - 50000,00 грн.

30.04.2015 року - 8689,60 грн.

Таким чином, на думку позивача, станом на дату звернення до суду, борг відповідача щодо оплати вартості отриманого товару за Договором № 1 склав 14419,20 грн.

Позивач зазначає, що підпунктом 3.3. Договору № 1 передбачено обов'язок Покупця сплатити вартість поставленої партії товару протягом 70 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару від Постачальника. Остання поставка товару згідно з Договором № 1 відбулась 06.12.2014 року. В зв'язку з чим, відповідач не виконав свого зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару у розмірі 14419,20 грн.

Крім того, позивач поставив відповідачу товар у 2015 році відповідно до умов Договору № 2 на загальну суму 306 378, 24 грн, а саме:

видаткова накладна № 5 від 27.01.2015 року на суму 12 830,40 грн.

видаткова накладна № 2 від 13.03.2015 року на суму 151872,00 грн.

видаткова накладна № 3 від 07.05.2015 року на суму 75 267,84 грн.

видаткова накладна № 7 від 28.05.2015 року на суму 28 180,80 грн.

видаткова накладна № 1 від 01.09.2015 року на суму 38 227,20 грн.

Позивач зазначає, що підпунктом 3.3. Договору № 2 передбачено обов'язок Покупця сплатити вартість поставленої партії товару протягом 75 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару від Постачальника.

Позивач зазначає, що, як вбачається з вищезазначених документів, остання партія товару була поставлена відповідачу 01.09.2015 року. Проте, відповідачем не було оплачено вартість вищезазначеного товару, отриманого відповідно до умов даного Договору № 2, і заборгованість відповідача перед позивачем за даним Договором № 2 склала 306 378,24 грн.

Таким чином, за твердженням позивача, загальна заборгованість відповідача перед позивачем, відповідно до умов Договору № 1 та Договору № 2 станом на листопад 2015 року, склала 320797,44 грн, що також підтверджується відповідачем в акті звіряння взаємних розрахунків за листопад 2015 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою врегулювання ситуації щодо невиконання обов'язку по оплаті отриманого товару, проте, станом на дату звернення до суду, відповідач не виконав свого зобов'язання та не оплатив вартості отриманого товару відповідно до умов вищезазначених договорів.

Позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем було також укладено Додаткову угоду № 3 від 15 грудня 2014 року про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару до Договору поставки № ТП-120 від 15 грудня 2014 року (далі - Додаткова Угода).

Відповідно до умов даного Договору, позивачу відповідачем було надано послуги на загальну суму 22668,12 грн., що підтверджується актом звіряння від 30.11.2015 року.

З метою зарахування взаємної заборгованості між позивачем та відповідачем було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.12.2015 року (далі - Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог).

Відповідно до умов даного договору сторони підтвердили взаємні зобов'язання за Договором № 2 станом на 30.11.2015 року, зокрема, загальну суму заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 320 797 грн. 44 коп. відповідно до вищезазначених договорів поставки товару, а також заборгованість позивача перед відповідачем за даною Додатковою Угодою, яка склала 22668,12 грн.

Позивач та відповідач, відповідно до Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог, прийшли до взаємної згоди про повне припинення зобов'язань позивача перед відповідачем в розмірі 22 668,12 грн., що виникла з Додаткової Угоди та Договору №2.

Отже, за твердженням позивача, остаточна заборгованість відповідача перед позивачем за товар, поставлений відповідно до вищезазначених договорів, становить 298129,32 грн.

В зв'язку з зазначеним вище, позивач виконав своє зобов'язання у відповідності до вищезазначених договорів поставки та поставив відповідачу товар, а відповідач не виконав належним чином умови договорів поставки в частині повної оплати вартості поставленого товару у розмірі 298129 грн. 32 коп., зокрема, 283710,12 грн. згідно з Договором № 2 та 14419,20 грн. відповідно до Договору № 1.

Більш того, ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За таких обставин, відповідач не виконав належним чином своє грошове зобов'язання в строки та в розмірі передбаченому п.п. 3.1, 3.3., 3.4 даних Договорів поставки, за поставлений товар - макаронні вироби та соломку, внаслідок чого не сплатив остаточну грошову суму коштів у розмірі 298 129,32 грн. (двісті дев'яносто вісім тисяч сто двадцять дев'ять гривень 32 коп.), а тому, необхідно стягнути її як заборгованість по оплаті за поставлений товар.

В зв'язку з наведеними вище обставинами, з метою безпосереднього врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями про наявність в нього заборгованості внаслідок невиконання грошового зобов'язання по оплаті за поставлений товар, яку необхідно сплатити. Однак, відповідач на час звернення з цим позовом не повідомив позивача про результати розгляду претензій, та не задовольнив вимоги позивача щодо сплати боргу за поставлений товар.

Відповідач, всупереч вимогам суду, позовні вимоги у встановленому чинним законодавством України порядку не спростував, належних та допустимих доказів виконання своїх господарських зобовязань не подав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено в ході судового розгляду справи, між Приватним підприємством «Грандем» - (надалі позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (надалі відповідач, Покупць) 1 січня 2014 року був укладений Договір постачання товару за № ТП - 079 (надалі - Договір № 1) та 15 грудня 2014 року був укладений Договір постачання товару за № ТП-120 (надалі - Договір № 2).

Відповідно до умов даних договорів, Постачальник зобов'язаний передавати у власність Покупця визначений цими договорами товар (макаронні вироби, соломка), а Покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його.

Позивач поставив відповідачу товар, згідно з умовами Договору № 1, відповідно до нижчезазначених видаткових накладних на загальну суму 426576,96 грн., а саме:

№ 6 віл 26.02.2014 року на суму 31 574,40 грн.

№ 4 від 11.03.2014 року на суму 43 956,00 грн.

№ 5 від 16.04.2014 року на суму 22 262,40 грн.

№ 5 від 20.05.2014 року на суму 48 760,32 грн.

№ 6 від 18.06.2014 року на суму 50 856,00 грн.

№ 7 від 22.07.2014 року на суму 42 076,80 грн.

№ 10 від 19.08.2014 року на суму 38 208,00 грн.

№ 3 від 16.09.2014 року на суму 35 256,00 грн.

№ 4 від 16.09.2014 року на суму 14 727,84 грн.

№ 8 від 23.10.2014 року на суму 53 040,00 грн.

№ 2 від 24.11.2014 року на суму 11 280,00 грн.

№ 4 від 11.12.2014 року на суму 34 579,20 грн.

В оплату вартості товару, отриманого відповідачем, було здійснено в 2014 році наступні платежі на загальну суму 361 081,92 грн.:

55 582,00 грн.-09.01.2014 року;

22 391,84 грн. - 21.02.2014 року;

50 539,36 грн. - 13.05.2014 року;

1 189,00 грн.-02.06.2014 року;

31 871 грн. - 04.06.2014 року;

12 084,87 грн.-17.06.2014 року;

18 663,40 грн. - 15.07.2014 року;

48 760,32 грн.-07.08.2014 року;

20 000,00 грн. - 22.09.2014 року;

50 000,00 грн.-26.11.2014 року;

50 000,00 грн. - 30.12.2014 року.

Проте, частину з вищезазначеної суми у розмірі 126598,40 грн. було сплачено у рахунок погашення заборгованості відповідача за товар, отриманий відповідачем у 2013 році, згідно з видатковими накладними № 1 від 06.11.2013 року на суму 53172,00 грн., № 2 від 10.10.2013 року, № 8 від 23.12.2013 року відповідно до Договору постачання товару № ТП-031 від 01.01.2013 року.

Решта 234483,52 грн. було погашено заборгованість за товар, який отримано відповідачем відповідно до Договору № 1 у 2014 році.

Таким чином, станом на кінець 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 192093,45 грн.

В 2015 році відповідачем було здійснено наступні платежі на загальну суму 177674,25 грн.:

09.01.2015 року - 84551,16 грн.

16.01.2015 року - 34433,49 грн.

27.04.2015 року - 50000,00 грн.

30.04.2015 року - 8689,60 грн.

Таким чином, станом на дату звернення до суду борг відповідача щодо оплати вартості отриманого товару за Договором № 1 склав 14419,20 грн.

Підпунктом 3.3. Договору № 1 передбачено обов'язок Покупця сплатити вартість поставленої партії товару протягом 70 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару від Постачальника. Остання поставка товару, згідно з Договором № 1, відбулась 06.12.2014 року. В зв'язку з чим, відповідач не виконав свого зобов'язання по оплаті вартості отриманого товару у розмірі 14419,20 грн.

Крім того, позивач поставив відповідачу товар у 2015 році, відповідно до умов Договору № 2, на загальну суму 306 378, 24 грн, а саме:

видаткова накладна № 5 від 27.01.2015 року на суму 12 830,40 грн.

видаткова накладна № 2 від 13.03.2015 року на суму 151872,00 грн.

видаткова накладна № 3 від 07.05.2015 року на суму 75 267,84 грн.

видаткова накладна № 7 від 28.05.2015 року на суму 28 180,80 грн.

видаткова накладна № 1 від 01.09.2015 року на суму 38 227,20 грн.

Підпунктом 3.3. Договору № 2 передбачено обов'язок Покупця сплатити вартість поставленої партії товару протягом 75 календарних днів з моменту отримання Покупцем товару від Постачальника.

Як вбачається з вищезазначених документів, остання партія товару була поставлена відповідачу 01.09.2015 року. Проте, відповідачем не було оплачено вартість вищезазначеного товару, отриманого відповідно до умов даного Договору № 2, і заборгованість відповідача перед позивачем за даним Договором № 2 склала 306 378,24 грн.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем, відповідно до умов Договору № 1 та Договору № 2, станом на листопад 2015 року, склала 320797,44 грн, що також підтверджується відповідачем в акті звіряння взаємних розрахунків за листопад 2015 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з метою врегулювання ситуації щодо невиконання обов'язку по оплаті отриманого товару, проте, станом на дату звернення до суду, відповідач не виконав свого зобов'язання та не оплатив вартості отриманого товару відповідно до умов вищезазначених Договорів.

Між позивачем та відповідачем було також укладено Додаткову угоду № 3 від 15 грудня 2014 року про надання послуг для збільшення обсягів реалізації товару до Договору поставки № ТП-120 від 15 грудня 2014 року (далі - Додаткова Угода).

Відповідно до умов даного Договору, позивачу відповідачем було надано послуги на загальну суму 22668,12 грн., що підтверджується актом звіряння від 30.11.2015 року.

З метою зарахування взаємної заборгованості між позивачем та відповідачем було укладено Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.12.2015 року (далі - Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог).

Відповідно до умов даного Договору, сторони підтвердили взаємні зобов'язання за Договором № 2 станом на 30.11.2015 року, зокрема, загальну суму заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 320 797 грн. 44 коп., відповідно до вищезазначених договорів поставки товару, а також заборгованість позивача перед відповідачем за даною Додатковою Угодою, яка склала 22668,12 грн.

Позивач та відповідач, відповідно до Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог, прийшли до взаємної згоди про повне припинення зобов'язань позивача перед відповідачем в розмірі 22 668,12 грн., що виникла з Додаткової Угоди та Договору № 2.

В зв'язку з зазначеним вище, позивач виконав своє зобов'язання, у відповідності до вищезазначених Договорів поставки, та поставив відповідачу товар, а відповідач не виконав належним чином умови Договорів поставки в частині повної оплати вартості поставленого товару у розмірі 298129 грн. 32 коп., зокрема, 283710,12 грн. згідно з Договором № 2 та 14419,20 грн. відповідно до Договору № 1.

Як передбачено ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих ГК України, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Більш того, ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За таких обставин, відповідач не виконав належним чином своє грошове зобов'язання в строки та в розмірі, передбаченому п.п. 3.1, 3.3., 3.4 даних Договорів поставки, за поставлений товар - макаронні вироби та соломку, внаслідок чого не сплатив за нього грошову суму коштів у розмірі 298129,32 грн. (двісті дев'яносто вісім тисяч сто двадцять дев'ять гривень 32 коп.), а тому, необхідно стягнути її, як заборгованість по оплаті за поставлений товар.

В зв'язку з наведеними вище обставинами, з метою безпосереднього врегулювання спору, позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями про наявність в нього заборгованості внаслідок невиконання грошового зобов'язання по оплаті за поставлений товар, яку необхідно сплатити. Однак, відповідач на час звернення з цим позовом не повідомив позивача про результати розгляду претензій, та не задовольнив обґрунтовані вимоги позивача щодо сплати боргу за поставлений товар.

Отже, судом встановлено, що сума основного боргу відповідача перед позивачем складає 298129,32 грн., що підтверджується, крім поданих позивачем первинних бухгалтерських документів, оригіналом Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.12.2015 р. 25.01.2016 р., що підписаний уповноваженими представниками сторін, про що свідчать оригінали відтиску належних печаток сторін.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідач позовні вимоги не спростував, суд прийшов до висновку, що позов Приватного підприємства «Грандем» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» про стягнення заборгованості у розмірі 298129,32 грн. є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Також, 14.01.2016 року за вх. № 176/16 позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову 0,5 розміру мінімальної заробітної плати.

Незважаючи на вимоги суду, позивачем не надано доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, що унеможливлює ї задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1378,00 грн., та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 282 від 05.01.2016 року на суму 4471,94 грн. про сплату судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа «Барвінок» (79040, м. Львів, вул. Кульпарківська, 93, , р/р 999 у філії АТ «Укрексімбанк», МФО 325718) на користь Приватного підприємства «Грандем» (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 255А/112, , р/р 8112, МФО 300614) 298129 (двісті девяносто вісім тисяч сто двадцять девять) грн. 32 коп. суми основного боргу та 4471 (чотири тисячі чотириста сімдесят одну) грн. 94 коп. судового збору.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2016 року.