ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2016 р.Справа № 923/1076/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Діброви Г.І.

суддів Колоколова С.І., Ярош А.І.

при секретарі судового засідання - Саломатовій К.А.

за участю представників сторін:

від Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" - Поляков А.Ю. - за довіреністю від 01.02.2016 року №340/03;

від Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області - Блохін С.В. - за довіреністю від 17.11.2015 року №17/10-45;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

на рішення господарського суду Херсонської області від 12.06.2015 року

у справі №923/1076/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

до Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області

про стягнення 260196 грн. 07 коп.

та за зустрічним позовом Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області

до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк"

про визнання припиненим зобов'язання за договором про надання овердрафту

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, в якій просило суд стягнути з Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" заборгованість, яка утворилась станом на 21.07.2014 року, в результаті невиконання кредитних зобов'язань Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області в розмірі 388 944 грн.12 коп., а саме: 326 530 грн. 83 коп. боргу за кредитом; 37 664 грн. 34 коп. боргу по процентам за період з 30.12.2013 року по 30.06.2014 року; 4 830 грн. 87 коп. боргу по процентам за період з 01.07.2014 року по 20.07.2014 року; 18 446 грн. 76 коп. пені за прострочений кредит; 1 471 грн. 32 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів.

Під час судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги заявою від 01.10.2014 року, в якій просив суд збільшити розмір позовних вимог в частині збільшення суми нарахованої станом на 01.10.2014 року пені за прострочку повернення кредиту у розмірі 31797 грн. 98 коп. та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1 755 грн. 09 коп.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 07.10.2014 року у справі №923/1076/14 (суддя Немченко Л.М.) позов задоволено частково на суму 254 748 грн. 14 коп., припинено провадження в частині стягнення суми основного боргу на суму 66 334 грн. 76 коп. та суми відсотків - 42 495 грн. 21 коп., стягнуто з Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" суму по кредиту 254 748 грн. 14 коп., а також стягнуто до Державного бюджету України 7 271 грн. 56 коп. судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року у справі №923/1076/14 (головуючий суддя Ліпчанська Н.В., судді Лисенко В.А., Савицький Я.Ф.) рішення господарського суду Херсонської області від 07.10.2014 року по справі №923/1076/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року у справі №923/1076/14 (головуючий суддя Євсіков О.О., судді Кролевець О.А., Попікова О.В.) рішення господарського суду Херсонської області від 07.10.2014 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.12.2014 року у справі №923/1076/14 в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми кредиту в розмірі 254 748 грн. 14 коп. та в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми кредиту в розмірі 5 447 грн. 93 коп. скасовано з передачею справи в цій частині позовних вимог на новий розгляд до господарського суду Херсонської області, в решті рішення та постанову залишено без змін.

При прийнятті постанови Вищий господарський суд України висловив вказівки щодо нового розгляду справи, зокрема, зазначив про те, що судами попередніх інстанцій не надано жодної правової оцінки тому, в якому розмірі забезпечувальні угоди гарантували виконання кредитного договору, а також не дослідили обставин, пов'язаних з направленням відповідачем вимог щодо перерахування коштів в рахунок погашення заборгованості та зарахування зустрічних однорідних вимог.

Під час нового розгляду справи відповідачем було подано до місцевого господарського суду зустрічну позовну заяву з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" про визнання припиненими зобов'язань за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю шляхом зарахування, яка прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 12.06.2015 року у справі №923/1076/14 (суддя Закурін М.К.) відмовлено в повному обсязі у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Не погодившись з ухваленим рішенням господарського суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" задовольнити у повному обсязі. При цьому Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

28.09.2015 року від Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області надійшло клопотання про зупинення провадження по справі №923/1076/14 до винесення рішення Конституційним судом України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимогам Конституції України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 року у справі №923/1076/14 (головуючий суддя Журавльов О.О., судді Колоколов С.І., Ярош А.І.) задоволено клопотання Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області та зупинено провадження у справі №923/1076/14 до розгляду Конституційним судом України звернення Верховного суду України щодо конституційності Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Вищого господарського суду України від 21.12.2015 року у справі №923/1076/14 ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 30.09.2015 року у справі №923/1076/14 скасовано, а справу передано до Одеського апеляційного господарського суду для розгляду по суті.

У зв'язку зі звільненням головуючого судді Журавльова О.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, внаслідок якого для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію у складі: головуючого судді Діброви Г.І., суддів Колоколова С.І., Ярош А.І.

До Одеського апеляційного господарського суду 08.02.2016 року від Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією долучено до матеріалів справи.

На електронну адресу суду від Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» надійшла заява про заміну сторони (відповідача) у справі №923/1076/14, в якій банк просив суд залучити до участі у справі №923/1076/14 як відповідача Управління поліції охорони в Херсонській області, яке, нібито, на даний час є правонаступником Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, яке реорганізоване.

Судовою колегією розглянуто заяву та відхилено з огляду на те, що відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.02.2016 року Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з 17.11.2015 року перебуває в стані припинення за рішенням засновників, на даний час юридична особа - відповідач з реєстру не виключена, а знаходження в стані припинення під керівництвом ліквідаційної комісії не може бути підставою для заміни сторони по справі за нормами статті 25 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи та заперечення з мотивів, викладених письмово. Крім того, в судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» надав копію постанови Вищого господарського суду України по справі від 11.01.2016 року у справі №915/359/15 та просив залучити її до матеріалів справи. Судовою колегією задоволено клопотання позивача і копія постанови залучена до матеріалів справи, оскільки це не є додатковим доказом по справі в розумінні норм статті 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суду Одеського апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в справі № 923/1076/14 та наданих представниками сторін пояснень.

Апеляційний господарський суд, у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин справи переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи, при цьому суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а висновок суду про відмову у первісних та зустрічних позовних вимог є обґрунтованим та правомірним, але за мотивами, викладеними в постанові апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області було укладено договір про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 13.08.2012 року №57345, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточні рахунки та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умов цього договору.

Управлінню Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області було відкрито чотири рахунки в Публічному акціонерному товаристві «Брокбізнесбанк», а саме: р/р №5001, р/р №5002, р/р №5000 та р/р № 5003.

Також між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» (банк) та Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (позичальник) укладено договір про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю, відповідно до умов якого банк, в межах ліміту, на засадах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання надає позичальнику кредит у формі овердрафту, в порядку та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник має право отримати кредит, а після отримання зобов'язується використати його за цільовим призначенням та повернути банку, сплатити проценти за користування кредитом, виконати інші зобов'язання за цим договором.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що надання овердрафту здійснюється шляхом оплати з поточного рахунку платіжних документів позичальника на суму, яка перевищує кредитовий залишок на такому рахунку, але в межах ліміту овердрафту, згідно з умовами цього договору.

Ліміт овердрафту встановлюється в розмірі 700 000 грн. 00 коп. з урахуванням того, що останні 7 календарних днів, що передують 30.06.2014 року включно, банк надає овердрафт у сумі не більше 30 процентів від суми ліміту (пункт 1.3, 1.5, 2.10 договору).

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору кредитування позичальника у формі овердрафту здійснюється банком у межах ліміту та строку, встановлених згідно з цим договором, з максимальним періодом безперервного користування овердрафтом не більше ніж 90 календарних днів. Початком періоду безперервного користування овердрафтом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувала заборгованість позичальника за овердрафтом. Датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксована відсутність заборгованості позичальника за овердрафтом. У разі, якщо в день визначений пунктом 1.5 цього договору, позичальник не здійснить погашення заборгованості по поточному рахунку, заборгованість позичальника по поточному рахунку вважається простроченою з робочого дня, наступного за датою закінчення періоду безперервного користування овердрафтом або за датою, визначеною пунктом 1.5 цього договору, і банк здійснює нарахування процентів на суму овердрафту за фіксованою процентною ставкою в розмірі 27,0 процентів річних.

Згідно з пунктом 5.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за овердрафтом та/або непогашення заборгованості за овердрафтом в день закінчення періоду безперервного користування овердрафтом та / або за порушення сплати процентів за користування овердрафтом та/або комісії, банк має право нарахувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який здійснюється нарахування пені, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Для розрахунку пені використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання овердрафту, між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та Управлінням Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області було укладено договір уступки права вимоги з відкладальною умовою від 30.12.2013 року, за яким Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, керуючись статтями 512 - 519 Цивільного кодексу України, уступає Публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» право вимоги з відкладальною умовою по договорам на послуги охорони та договір застави від 30.12.2013 року №16/2013Ю/МПК-1, згідно умов якого Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області передає в заставу Публічному акціонерному товариству «Брокбізнесбанк» предмет застави (майнове право вимоги на отримання грошових коштів за надання послуг з охорони, які надійдуть на рахунок №5003 на підставі договорів на послуги охорони) для забезпечення повного та своєчасного виконання боргових зобов'язань.

На виконання умов договору про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю, Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» було відкрито Управлінню Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області рахунок №5003.

З виписки по особовому рахунку №5005 за період з 30.12.2013 року по 21.07.2014 року (рахунок обліку кредитної заборгованості за овердрафтом) вбачається, що Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області почало користуватись кредитними коштами 30.12.2013 року, тобто 90-денний термін безперервного користування кредитом сплинув 29.03.2014 року.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28.02.2014 прийнято рішення № 9 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві "Брокбізнезбанк".

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 року № 45, починаючи з 11.06.2014 року, у відношенні Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» розпочато процедуру ліквідації.

На момент введення тимчасової адміністрації банку, на рахунках Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на р/р №5001, р/р №5002, р/р №5000 та р/р № 5003 зберігались кошти, які належали відповідачу за первісним позовом.

Листом від 01.04.2014 року №17/5-1020/Мд/еп Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області для врегулювання питання про погашення овердрафту просило Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. залишок коштів на рахунках №5001, №5002 перерахувати на погашення заборгованості або залишок коштів в кінці дня перерахувати в АТ «Укрексімбанк» для подальшого перерахування на закриття овердрафту.

Листом від 17.04.2014 року №17/5-1407 Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області для врегулювання питання про погашення овердрафту просило Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. залишок коштів на рахунках №5001, №5002 перерахувати на погашення кредитної заборгованості на р/р №, а також просило дебіторську заборгованість у сумі 75 669 грн. 12 коп. перерахувати на р/р №5003.

Херсонське головне регіональне відділення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» у відповідь на звернення відповідача за первісним позовом, листом від 12.05.2014 року повідомило про введення тимчасової адміністрації в банку, у зв'язку з чим не здійснюються операції, передбачені статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області зверталось до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» та до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в АТ «Брокбізнесбанк» Куреного О.В. з листами від 05.06.2014 року №17/5-2112/Мд, від 07.07.2014 року №17/10-2533 та 01.04.2015 року №17/10-1098, від 15.09.2015 року №17/10-3563, в яких зазначено, що у нього існує кредитна заборгованість по договору про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю на суму 321082 грн. 90 коп. Водночас, станом на 05.06.2014 року на поточних рахунках, відкритих у Херсонському відділенні Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» №5001 залишок коштів складає 106743 грн. 46 коп., №5002 - 149 092 грн. 09 коп., загальна сума на цих рахунках складає 255835 грн. 55 коп. З метою припинення взаємних зобов'язань, даним листом Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області заявило про застосування механізму зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. Вказані листи отримувались банком, про що свідчать відмітки банку на кожному з листів. До того ж, факт отримання цих листів не заперечувався позивачем протягом розгляду справи з наданням належних доказів по справі в частині відсутності у нього станом на вказані дати цих листів.

В свою чергу, Херсонське головне регіональне відділення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» звернулось до Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з листом від 01.07.2014 року №363/055хр, в якому зазначено про існування заборгованості за договором від 30.12.2013 року №16/2013Ю у сумі 379840 грн. 61 коп., а також вимагало негайно погасити існуючу заборгованість.

Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області частково оплатило заборгованість за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю, а саме: погасило заборгованість по тілу кредиту на суму 66334 грн. 76 коп., про що свідчить належним чином засвідчена копія платіжного доручення від 31.08.2014 року №1873 (т.1, а. с. 121) та заборгованість по відсоткам, що також підтверджується копіями відповідних платіжних доручень, наявних в матеріалах справи.

У зв'язку з відсутністю предмету спору в частині сплачених сум за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю, місцевим господарським судом було припинено провадження в частині стягнення суми основного боргу на суму 66 334 грн. 76 коп. та суми відсотків - 42 495 грн. 21 коп., а також відмовлено у задоволенні стягнення пені за договором, у зв'язку з відсутністю вини відповідача за первісним позовом у порушенні зобов'язання за договором. Постановою Вищого господарського суду України рішення місцевого господарського суду в цій частині залишено без змін, тому справа в апеляційному порядку повторно розглядається тільки в частині заявлених та розглянутих судом першої інстанції при новому розгляді справи первісних позовних вимог про стягнення суми кредиту в розмірі 254 748 грн. 14 коп. та в розмірі 5447 грн. 93 коп., а також зустрічних позовних вимог Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про припинення зобов'язання.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Водночас банк згідно з частиною другою статті 1066 Цивільного кодексу України має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до статті 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку відповідач за первісним позовом є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

При цьому, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 року № 107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 року № 45, Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" є неплатоспроможним.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За змістом частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області є кредитором Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 268667 грн. 36 коп. перебували на р/р №5001 (106843 грн. 46 коп.), р/р №5002 (154684 грн. 55 коп.), р/р №5000 (1691 грн. 42 коп.) та р/р № 5003 (5447 грн. 93 коп.) Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, відкритих в Публічному акціонерному товаристві «Брокбізнесбанк» на дату початку запровадження тимчасової адміністрації банку.

Розділом 6 договору відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 13.08.2012 року №57345 та пунктом 3.1.5 договору встановлено порядок та умови договірного списання. При цьому, положеннями даних договорів передбачено, що таке списання здійснюється банком самостійно та не потребує надання жодних додаткових документів.

Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області неодноразово зверталось до банку з листами про зарахування коштів, наявних на р/р №5001, р/р №5002, р/р №5000 та р/р № 5003 в рахунок погашення заборгованості за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю. Згоди на договірне списання коштів позивач за первісним позовом не надав.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Пунктом 4 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, що діяла на момент розгляду справи місцевим господарським судом, встановлено, що під час тимчасової адміністрації банку не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом.

Апеляційний господарський суд, вважає, що позивачем за первісним позовом не доведено ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції належними та допустимими доказами по справі в розумінні норм статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України, яким чином договірне списання коштів у вигляді зарахування зустрічних вимог особи, що одночасно є і кредитором, і боржником неплатоспроможного банку, могло порушити в цілому баланс інтересів інших кредиторів банку, що було обов'язковою умовою заборони здійснення банком можливості зарахування таких вимог за нормами частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, що діяла на момент подання позову та розгляду справи в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісних позовних вимог вірним, але тільки з підстав можливості проведення банком зарахування зустрічних позовних вимог у випадку, коли кошти, що знаходяться на рахунках банку і які повинні були бути сплачені банку, належать одній особі, тобто, якщо відповідач є одночасно і кредитором, і боржником банку, з огляду ще й на те, на момент перегляду справи в суді апеляційній інстанції, набрали чинності зміни, внесені пунктом 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16.07.2015 року №629-VІІІ, тому судова колегія враховує, що на теперішній час взагалі відсутні такі обмеження, встановлені законом, для здійснення банком саме такого зарахування зустрічних однорідних грошових вимог.

Так, пунктом 8 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в чинній редакції встановлено, що забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов'язаними з банком особами.

В даному випадку Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області - боржник банку за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю є одночасно кредитором банку за договором відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування від 13.08.2012 року №57345, тому в банку не було обмежень на договірне списання коштів з розрахункових рахунків відповідача за первісним позовом на погашення заборгованості за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю у вигляді саме зарахування зустрічних вимог (а не проведення інших операцій з цими грошовими коштами), у випадку, якщо таке зарахування не порушує порядок погашення вимог інших кредиторів.

Щодо грошових коштів в розмірі 5 447 грн. 93 коп., які знаходились на р/р №5003, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає, що в банку, на підставі пункту 2.8 договору про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю, також було право на зарахування даної суми в рахунок погашення заборгованості при зверненні відповідача з такою вимогою до банку.

Крім того, на виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 23.03.2015 року по даній справі щодо з'ясування обставин справи в повному обсязі, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4.1 договору застави від 30.12.2013 року №16/2013Ю/МПК-1 сторони домовились, що заставодержатель (Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк») набуває права звернути стягнення на предмет застави, його реалізацію та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмета застави на свій розсуд у разі настання випадків, передбачених договором.

Пунктом 7.1 договору застави від 30.12.2013 року №16/2013Ю/МПК-1 визначено, що застава за цим договором припиняється з моменту виконання сторонами зобов'язань за цим договором та позичальником за кредитним договором.

Позивач не довів ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції факту не використання свого права задоволення майнових інтересів через виконання умов забезпечення договору про надання овердрафту, шляхом використання заставних грошових коштів, які обліковувались на рахунках відповідача, відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Брокбізнесбанк". Тобто, позивач не надав суду належних та допустимих доказів в розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України щодо незвернення стягнення на предмет застави, коли була встановлена прострочка виконання відповідачем його кредитного зобов'язання.

В свою чергу, пунктом 1.2 договору уступки права вимоги з відкладальною умовою від 30.12.2013 року визначено, що відкладальною вимогою в розумінні цього договору є невиконання/неналежне виконання кредитором зобов'язань за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю та договором застави від 30.12.2013 року №16/2013Ю/МПК-1.

Позивачем за первісним позовом не надано жодних доказів на підтвердження не проведення ним будь-яких дій в рахунок задоволення своїх кредиторських вимог шляхом використання свого права і за даним договором.

Отже, судова колегія доходить висновку, що позивач за первісним позовом не довів суду належними та допустимими доказами у розумінні статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України наявність у відповідача зобов'язання перед позивачем на момент повторного розгляду справи судом апеляційної інстанції за договором про надання овердрафту щодо сплати грошових коштів, по-перше, в зв'язку з припиненням зобов'язання Управління сплатити 260196 грн. 07 коп. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог після отримання банком листа від 01.04.2015 року №17/10-1098 з вимогою про припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, по-друге, в зв'язку з недоведеністю невикористання банком права застави та уступки вимоги за рахунок грошових коштів, що знаходились на рахунках банку по господарським операціям відповідача з іншими юридичними особами.

Щодо зустрічних позовних вимог по цій справі, судова колегія зазначає наступне.Згідно зі статтею 60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним. Подання зустрічного позову провадиться за загальними правилами подання позовів.

За змістом положень частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктом 4 частини 2 статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Звертаючись до суду із зустрічною позовною заявою Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області просило суд визнати припиненими зобов'язання за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю шляхом зарахування.

Судова колегія вважає, що Управління Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області при зверненні до суду із зустрічною позовною вимогою, обрало невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки просило встановити факт, що не відповідає способам захисту, які визначені в статті 16 Цивільного кодексу України.

Також зустрічні позовні вимоги в даному випадку не виступають самостійними вимогами в процесуальному розумінні, оскільки за первісним позовом судом розглядається питання стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю, при якому мотивом відмови у його задоволенні є саме припинення зобов'язання відповідача шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Отже, висновок суду про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог також є вірним, але за мотивами, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції, оскільки, зважаючи на те, що в порушення норм статті 84 Господарського процесуального кодексу України рішення суду першої інстанції не містить обгрунтованого мотивування такого висновку суду, але в порядку статті 104 Господарського процесуального кодексу України таке порушення норм процесуального права не може бути підставою для скасування рішення, оскільки воно не призвело до прийняття неправильного висновку.

Доводи апеляційної скарги не прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом висновку, викладеного в рішенні.

Зокрема, не приймаються до уваги посилання банку на постанову Вищого господарського суду України від 24.02.2015 року по справі №910/15058/14, оскільки судом касаційної інстанції скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду та рішення господарського суду міста Києва з передачею справи на новий розгляд до господарського суду міста Києва з підстав нез'ясування всіх обставин справи. Правова оцінка, надана господарським судом міста Києва за результатами нового розгляду у рішенні від 21.05.2015 року у справі №910/15058/14 є суб'єктивною оцінкою суду інших обставин, які не були в даному випадку предметом позовних вимог, тому не може використовуватись в порядку статті 35 Господарського процесуального кодексу України в якості встановленого факту по даній господарській справі.

Посилання банку на постанову Вищого господарського суду України від 11.01.2016 року у справі №915/359/15 судовою колегією також не приймається до уваги, оскільки у справі №915/359/15 не розглядались обставини, які в порядку частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» могли призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів у випадку зарахування зустрічних вимог, коли боржник та кредитор по відношенню до банку поєднані в одній особі, а було відмовлено у задоволенні інших зустрічних вимог з інших підстав. Крім того, рішення суду від 07.10.2014 року по даній справі саме про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту від 30.12.2013 року №16/2013Ю було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року та направлено на новий розгляд до господарського суду Херсонської області з причин неповного з'ясування саме заперечень відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо відкликання банківської ліцензії, що нібито унеможливлювало договірне списання, судовою колегією розглянуто та відхилено, так як відкликання ліцензії банку та ініціювання процедури його ліквідації зумовило настання відповідних правових наслідків, зокрема, застосування до правовідносин положень, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", проте не перешкоджало проведенню зарахування вимог за нормами цього спеціального закону з підстав, викладених вище.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України висновок, викладений в рішенні господарського суду Херсонської області від 12.06.2015 року у справі №923/1076/14 відповідає нормам матеріального та процесуального права України за мотивами, викладеними в постанові апеляційної інстанції, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" на рішення господарського суду Херсонської області від 12.06.2015 року у справі №923/1076/14 залишити без задоволення, рішення господарського суду Херсонської області від 12.06.2015 року у справі №923/1076/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам по справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Одеський апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді С.І. Колоколов
А.І. Ярош