ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2016 р.Справа № 922/6392/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мікол", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Індастріал ОСОБА_1", м. Харків
про стягнення 942 145,66грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. б/н від 11.01.2016р.;

відповідача - ОСОБА_3, дов. б/н від 11.11.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 902 258,60грн., отриманих без достатньої правової підстави, 39 887,06грн. основного боргу за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором підряду № 1-191011 від 19.10.2011р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

В судовому засіданні 01.02.2016р., в порядку ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 08.02.2016р. Після перерви судове засідання продовжено.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що грошові кошти в розмірі 902 258,60грн. перераховано відповідачу всупереч умов укладеного між сторонами договору підряду № 1-191011 від 19.10.2011р., а тому є такими, що отримані та утримуються відповідачем без достатньої правової підстави. Що стосується заявленої позивачем до стягнення суми в розмірі 39 887,06грн., позивач посилається на п. 4.5 спірного договору, відповідно до якого зазначена сума є 5% вартості наданих послуг генпідряду між Генпідрядником (позивачем) та Підрядником (відповідачем) від розміру щомісячних поточних платежів, виходячи з вартості робіт, підтверджених довідкою про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3. Як зазначає позивач, оскільки з моменту затвердження останнього акту ані оплати за поточні роботи, ані інші роботи не виконувались, саме ця сума є фактичною заборгованістю відповідача перед позивачем та підлягає оплаті.

Представник відповідача у відзиві на позов та в судовому засіданні проти позову заперечує повністю, звернувся до суду з заявою про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності, на підставі чого в задоволенні позову просить відмовити.

Позивач проти заяви відповідача про застосування строків позовної давності заперечує, посилаючись на те, що ст.1212 Цивільного кодексу України не передбачено строку, в який особа, яка набула майно або зберегла його у себе повинна його повернути. Також, позивач зазначає, що відповідач 10.12.2012р. повернув частину надлишково отриманих коштів в розмірі 250 000,00грн., що свідчить про визнання відповідачем свого обов'язку щодо повернення грошових коштів та переривання строку позовної давності, тому, на думку позивача, саме з цього часу перебіг позовної давності починається заново.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

19.10.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мікол" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Індастріал ОСОБА_1" (відповідач) укладено договір підряду № 1-191011 (далі договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виконати роботи з улаштування благоустрою об'єкту згідно з договірною ціною, що узгоджена сторонами та є невід'ємною частиною договору (додаток № 1 та додаток № 1А), а позивач прийняти та оплатити виконані відповідачем роботи в повному обсязі.

Відповідно до п.3.1 договору остаточна договірна ціна узгоджується сторонами після отримання позивачем всього обсягу проектно-кошторисної документації та визначається в додатках № 1 та № 1А до цього договору, але в будь-якому випадку відповідно до актів виконаних робіт з урахуванням фактично виконаних робіт субпідрядником згідно довідок форми КБ-2в та КБ-3. Склад та обсяги робіт визначаються у кошторисній документації. Попередня договірна ціна становить 2 413 521,60грн. та складається з договірної ціни на благоустрій об'єкту - додаток № 1 (1 899 400,80грн.), договірної ціни на влаштування огорожі об'єкту - додаток № 1А (514 120,80грн.).

У п.4.1 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: позивач зобов'язався здійснити оплату за виконані відповідачем роботи шляхом 30% від загальної ціни договору, визначеної у п.3.1 договору, у вигляді попередньої оплати, платіжним дорученням на поточний рахунок відповідача протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору. 60% від суми акту приймання-передачі виконаних робіт (за формою КБ-2в), підписаного сторонами та скріпленого печатками сторін, позивач зобов'язався оплатити протягом п'яти банківських днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт (за формою КБ-2в).

За умовами п.4.3 договору платежі проводяться позивачем за фактично виконані об'єми робіт на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в та довідки КБ-3) в розмірі не більше 95% від договірної ціни з урахуванням сплаченого авансу шляхом перерахування грошових коштів позивача на рахунок відповідача.

Остаточний розрахунок у розмірі не менше 5% від договірної ціни сплачується шляхом перерахування грошових коштів позивача на рахунок відповідача на протязі 20 робочих днів з дати вводу об'єкта в експлуатацію на підставі рахунка-фактури, оформленого належним чином. Датою вводу об'єкта в експлуатацію є дата отримання сертифікату відповідності (п.4.4 договору).

Сторони у п.4.5 договору погодили, що вартість наданих послуг генпідряду між позивачем та відповідачем становить 5%. Оплата послуг генпідряду здійснюється шляхом утримання коштів у розмірі 5% від розміру щомісячних поточних платежів, виходячи з вартості робіт, підтверджених довідкою про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3.

Відповідно до умов договору (п.5.1.1) відповідач зобов'язався протягом одного робочого дня наступного за днем отримання авансового платежу та документації, визначеної даним договором, розпочати виконання робіт, визначених договором, і виконати всі роботи у строки, вказані в календарному графіку виконання робіт (додаток № 2 "Календарний графік виконання робіт"). У випадку, якщо у зазначені строки роботи не будуть виконані, строк виконання робіт за цим договором може бути подовжений за погодженням сторін та викладений у вигляді додаткової угоди до цього договору.

Сторони домовились, що датою закінчення робіт вважається виконання робіт згідно умов договору та підписання остаточного акту виконаних робіт (додаток № 3) між відповідачем та позивачем (п.5.1.3 договору).

Місце виконання робіт за договором сторони визначили у п.5.1.2, а саме: Харківський РСП Украероруху, м. Харків.

За умовами п.10.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 31.06.2012р.

27.06.2012р., у зв'язку з коригуванням об'ємів робіт до виконання з боку позивача та зміни вартості будівельних матеріалів, між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до договору підряду № 1-191011 від 19.10.2011р., відповідно до якої третє речення п.3.1 договору сторони виклали в наступній редакції:

"Договірна ціна становить 2 800 416,20грн. та складається з трьох договірних цін на благоустрій об'єкту - (додаток № 1/1 - 626 594,40грн.; додаток № 1/2 - 1 347 572,00грн.; додаток № 1/3 - 312 129,00грн.) та договірної ціни на влаштування огорожі об'єкту - додаток № 1А - 514 120,60грн.".

Відповідно до п.3 додаткової угоди № 1 до договору, у зв'язку з досягненням сторонами домовленості про продовження строків виконання робіт, передбачених договором та даною додатковою угодою, сторони дійшли до згоди про те, що відповідач бере на себе зобов'язання виконати усі роботи на протязі 30 календарних днів з моменту підписання даної додаткової угоди, з урахуванням нових об'ємів, що не враховані в календарному графіку робіт.

Таким чином, підписавши додаткову угоду № 1 до договору підряду № 1-191011 від 19.10.2011р. сторони подовжили строк його дії до 28.07.2012р.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам сторін, суд встановив наступне.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи судом вбачається, що позивач на виконання умов договору перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 2 950 000,00грн., з яких 1 250 000,00грн. відповідачем було повернуто позивачу як помилково перераховані.

Даний факт підтверджується копіями банківських виписок, наявними у справі.

На виконання умов договору відповідач виконав, а позивач прийняв роботи на загальну суму 797 741,40грн., що підтверджується довідками форми КБ-3 та актами приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в за травень та липень 2012 року, наявними у справі.

Доказів виконання робіт в рахунок залишку коштів, отриманих за договором, відповідач суду не надав, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Надані відповідачем акти приймання виконаних будівельних робіт № 3 та № 4 за вересень 2013р. на загальну суму 613 234,80грн., суд не вважає належними та допустимими доказами у справі, оскільки ці акти підписані лише з боку відповідача та складені і направлені на адресу позивача вже після спливу строку дії договору підряду, а тому не можуть вважатись підписаними з боку двох сторін, а роботи такими, що виконані та прийняті за договором.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач отримав кошти та не виконав за договором роботи на суму 902 258,60грн.

Оскільки, як вже було встановлено судом, строк дії договору, в рахунок виконання якого відповідач отримав кошти, закінчився 28.07.2012р., то саме з цієї дати у відповідача виник обовязок повернути ці кошти на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, за приписами якої особа зобов'язана повернути майно, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач мав право вимагати повернення від відповідача 902 258,60грн., які після спливу строку дії договору стали такими, що отримані без достатньої правової підстави.

Також, як вже було встановлено судом, сторони відповідно до п.4.5 договору підряду погодили, що вартість наданих послуг генпідряду між позивачем та відповідачем становить 5%. Оплата послуг генпідряду здійснюється шляхом утримання позивачем, як генпідрядником, коштів у розмірі 5% від розміру щомісячних поточних платежів, виходячи з вартості робіт, підтверджених довідкою про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3.

В матеріалах справи містяться довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 за травень та за липень 2012року, загальна вартість яких складає 797 741,40грн.

Також, між сторонами підписано акти надання послуг № 290 від 31.05.2012р. та № 531 від 31.07.2012р., відповідно до яких сторони погодили вартість послуг генпідряду на об'єкті "будівництво аеродромно-диспетчерської вежі в аеропорту м. Харкова" у сумі 39 887,06грн., яка складає 5% від розміру вартості виконаних підрядних робіт, як і було погоджено сторонами у договорі.

В матеріалах справи відсутні докази як утримання позивачем 5% вартості послуг генпідряду, так і докази сплати відповідачем вказаної вище суми.

Суд не приймає заперечення відповідача з посиланням на те, що саме позивач, як генпідрядник за договором, повинен був утримувати цю суму, а тому, на думку відповідача, в нього відсутній обовязок із спати послуг генпідряду, оскільки не утримання цих коштів позивачем, не звільняє відповідача, як підрядника від сплати тієї винагороди, сплату якої він погодив за договором.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність у позивача правових підстав для звернення з відповідним позовом до суду.

Розглянувши заяву відповідача про застосування строку позовної давності суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За приписами ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вже було встановлено судом, строк дії договору сторони погодили до 28.07.2012р. (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.06.2012р. до договору).

За приписами ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Таким чином, саме з дати закінчення строку дії договору (28.07.2012р.) у відповідача закінчився строк виконання його обов'язків за договором стосовно виконання робіт та виник обов'язок повернути кошти, які він отримав в рахунок виконання робіт за договором, а у позивача виникло право вимагати повернення цих коштів, відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, та саме з цієї дати почав свій перебіг строк позовної давності, оскільки за приписами ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи викладене, суд вважає помилковим твердження позивача про відсутність певних строків повернення безпідставно отриманих коштів, а тому й відсутність строку позовної давності у цих правовідносинах. Суд вважає за необхідне повторно звернути увагу на правову природу коштів, які позивач просить стягнути з відповідача як безпідставно отримані, оскільки ці кошти набули цього статусу після настання певної обставини, а саме після закінчення строку дії договору, за яким ці кошти було перераховано на користь відповідача, та саме з цієї дати почав свій перебіг строк позовної давності для предявлення позову про стягнення цих коштів як безпідставно отриманих.

Що стосується твердження позивача про переривання перебігу строку позовної давності з посиланням на те, що відповідачем 10.12.2012р. було повернуто кошти в розмірі 250 000,00грн., то суд вважає дані висновки помилковими, оскільки часткове повернення відповідачем коштів з призначенням платежу як безпідставно отриманих не може бути розцінено судом як дії, що свідчать про визнання відповідачем боргу у певній конкретній сумі, що також повинна дорівнюватись сумі, що заявлена позивачем до стягнення у даній справі. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що у даній справі також між сторонами існує спір про вартість та обсяг виконаних за договором робіт, а тому вважати часткове повернення коштів як дію, що свідчить про визнання відповідачем боргу у певній сумі, що залишилась не повернутою, не має правових підстав.

Стосовно другої позовної вимоги щодо стягнення з відповідача 5% вартості наданих послуг генпідряду у сумі 39 887,06грн., суд дійшов висновку про початок перебігу строку позовної давності для стягнення цієї суми також з дня закінчення строку дії договору, оскільки самим договором сторони не передбачили конкретний строк виконання цього обовязку, визначивши у договорі лише його початок. А тому, за приписами ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про закінчення цього строку із закінченням строку дії самого договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закінчення строку позовної давності до позовних вимог позивача - 28.07.2015р., в той час як позов позивачем предявлено до суду 09.12.2015р.

Таким чином, судом встановлено, що позивач пропустив строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права, а тому суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

За приписами ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при відмові в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.02.2016 р.

Суддя ОСОБА_4