РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2016Справа №910/30357/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз"

про стягнення 87 348,31 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Жиліна І.І. - за дов.;

від відповідача: Безсрочну А.М. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" про стягнення.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про спільну інвестиційну діяльність № 493 від 24.03.04р.

Ухвалою від 30.11.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 22.12.2015 р.

Судове засідання 22.12.2015 р. не відбулося.

Наступне судове засідання було призначено на 19.01.2016 р.

У судовому засіданні 19.01.2016 р. було оголошено перерву до 02.02.2016 р.

Ухвалою від 19.01.16р. на підставі ст.. 69 ГПК України, строк вирішення спору продовжено.

Судове засідання 02.02.2016 р. не відбулося.

Ухвалою від 03.02.16р. розгляд справи призначено на 04.02.16р.

В судовому засіданні 04.02.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, заслухавши представника відповідача, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України (за Договором і далі по тексту Виконавець), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» та Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничою фірмою «Техпроект», як Оператором Спільної діяльності між ТОВ НВФ «Техпроект» і ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», згідно з Договором про спільну інвестиційну та виробничу діяльність №493 від 24.03.2004р., (за Договором і далі по тексту Замовник) укладено договір №СДВ-21/01 від 01.02.2011р. на надання послуг (далі по тексту Договір).

Додатковою угодою № 5 від 25.12.2012р. Договір викладено у новій редакції.

За умовами Додаткової угоди № 5 від 25.02.2014р. Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничу фірму «Техпроект» замінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз».

Відповідно до умов Договору Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги по видобутку, збору, підготовці, обліку та транспортуванню природного газу, газового конденсату та послуги по подачі інгібітору гідратоутворення (метанолу) на гирло свердловин та установку низькотемпературної сепарації, а Замовник зобов'язується оплатити вартість наданих послуг на умовах, передбачених цим Договором.

У пункті 1.2 Договору закріплено обов'язок Замовника прийняти надані Виконавцем послуги і оплатити їх на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п. 4.10 Договору Замовник зобов'язується вчасно оплачувати вартість отриманих послуг.

Відповідно до п.5.2 Договору Замовник зобов'язується щомісячно, до 15' числа поточного місяця, провести попередню оплату на підставі рахунку-фактури наданого Виконавцем в розмірі 100 відсотків від вартості фактично наданих послуг за попередній місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 15 числа місяця наступного за звітним, на підставі Актів здачі-приймання послуг та рахунку- фактури наданого Виконавцем по факсу Замовника з урахуванням перерахованої попередньої оплати.

Згідно з п.5.3 Договору Замовник зобов'язується щомісячно, до 15-го числа поточного місяця, провести авансування відшкодування витрат інгібітору гідратоутворення на підставі рахунку-фактури наданого Виконавцем в розмірі 100 відсотків від суми відшкодування витрат інгібітору гідратоутворення за попередній місяць. Кінцеве відшкодування витрат інгібітору гідратоутворення здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий' рахунок Виконавця до 15-го числа місяця наступного за звітним на підставі Актів здачі- приймання послуг та рахунку-фактури наданого Виконавцем по факсу Замовника з урахуванням перерахованої попередньої оплати.

Відповідно до п. 5.5. Договору вартість додаткових послуг, наданих Виконавцем, за зверненням Замовника, визначається додатково на підставі окремих калькуляцій Виконавця, та Замовник зобов'язується оплатити їх за окремими рахунками Виконавця в терміни визначені п. 5.2 Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавець свої зобов'язання за Договором виконує належним чином та в повному обсязі. Факт надання Виконавцем послуг у липні 2015 року, підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг за липень 2015 року (послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу) № 07/15-1 від 31.07.2015 р. на суму 853 179,75 гривень та Актом приймання-передачі наданих послуг за липень 2015 року № 07 від 31.07.2015 р. (послуги з подачі інгібітору) на суму 204 654,50 гривень, підписаними Сторонами по Договору. Вартість наданих Виконавцем у липні 2015 року послуг склала 1 057 834,25 гривень.

Факт надання Виконавцем послуг у серпні 2015 року, підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг за серпень 2015 року (послуги з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу) № 08/15-1 від 31.08.2015 р. на суму 830 090,50 гривень, Актом приймання-передачі наданих послуг за серпень 2015 року № 08 від 31.08.2015 р. (послуги з подачі інгібітору) на суму 221 974,34 гривень та Актом по проведенню обстеження фонтанної арматури від 31.08.2015 р. на суму 1 445,39 гривень, підписаними Сторонами по Договору. Вартість наданих Виконавцем у серпні 2015 року послуг склала 1 053 510,23 гривень.

В той же час, Замовник зобов'язання за Договором щодо своєчасної оплати вартості отриманих послуг, належним чином не виконав, за отримані у липні-серпні 2015 року послуги у встановлені строки не розрахувався.

За умовами Договору, Виконавцем надані Замовнику послуг рахунки-фактури:

№СД/407 від 31.07.2015 р. на оплату послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу за липень 2015 року до сплати у сумі 698 691,62 грн.;

№СД/409 від 31.07.2015р. на оплату послуг з подачі інгібітору за липень 2015 року до сплати у сумі 176 782,52 грн.. Всього до сплати за липень 2015 року 875 474,14 гривень.

№СД/441 від 31.08.2015р. на оплату послуг з видобутку, збору, підготовці та транспортуванню природного газу за серпень 2015 року у сумі 830 090,50 грн.;

№СД/443 від 31.08.2015р. на оплату послуг з подачі інгібітору за серпень 2015 .року у сумі 221 974,34 грн.;

№СД/677 від 31.08.2015р. на оплату послуг за серпень 2015 року у сумі 1 445,39 грн..

Всього, до сплати за серпень 2015 року 1 053 510,23 гривень.

Відповідачем грошові зобов'язання по сплаті за послуги надані у липні та вересні 2015 року виконані з порушенням встановлених строків. Зокрема грошове зобов'язання виконано 25.09.2015р. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця.

Отже, судом встановлено прострочення оплати за надані послуги.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.7.2. Договору за порушення строків оплати Замовник сплачує Виконавцю за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Позивачем заявлена до стягнення сума пені у розмірі 70 561,15 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить зменшити розмір пені до 1 (однієї) грн.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України).

Згідно з п.2.4. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розмір пені, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання може бути зменшений у виняткових випадках за рішенням господарського суду (частина третястатті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України, пункт З статті 83 ГПК). У вирішенні пов'язаних з цим питань господарському суду слід враховувати викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (з подальшими змінами), а також в абзацах першому - четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами). Судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної пені таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми пені, що підлягає стягненню (підпункт 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від № 18).

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи відзив на позовну заяву відповідача, та доводи які викладені в ньому, а також висловлені в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про застосування права, наданого йому п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України та зменшити розмір пені на 50% -35 280,58 грн.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 816,13 грн. - 3% річних, 12 971,03 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Згідно з п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3 816,13 грн. - 3% річних, 12 971,03 грн. - інфляційних втрат, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються з підстав їх необґрунтованості та невідповідності фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпатигаз» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, будинок 13-19, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, будинок 26/28, ) в особі філії Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування» (64250, Харківська обл. Балаклійський р-н. смт. Червоний Донець, вул.. Жовтнева, 9, ) 35 280 (тридцять п'ять тисяч двісті вісімдесят) грн. 58 коп. пені, 3 816 (три тисячі вісімсот шістнадцять) грн..13 коп. 3% річних, 12 971 (дванадцять тисяч дев'ятсот сімдесят одну) грн.. 03 коп. інфляційних, 1310 (одну тисячу триста десять) грн. 22 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 09.02.16р.

Суддя І.О.Домнічева