ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р.Справа № 915/1567/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого Пироговського В.Т.

Суддів : Філінюка І.Г.

ОСОБА_1

при секретарі Мельник Ю.М.

за участю представників учасників процесу:

від ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_3- ОСОБА_4;

від ТОВ "Південьбудмеханізація"- не з?явився;

від ПП "ЦентрМет-плюс"- не з?явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_3

на рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 р.

у справі №915/1567/15

за позовом: ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_3

до ТОВ "Південьбудмеханізація"

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ПП "ЦентрМет-плюс"

про визнання права власності на предмет застави

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 р. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 13.01.2016р. апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_3 на рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015р. зі справи №915/1567/15.

Ухвалою суду від 13.01.2016р. у звязку з тим, що судове засідання, призначене до розгляду в режимі відеоконференції не відбулось внаслідок відсутності звязку з Дніпровським районним судом м.Києва, а також відсутністю належних доказів повідомлення ТОВ "Південьбудмеханізація" та ПП "ЦентрМет-плюс" про час і місце судового засідання, розгляд справи відкладено на 01.02.2016р.

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце судових засідань, що підтверджується відповідними відмітками на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень та реєстром вихідної кореспонденції Одеського апеляційного господарського суду, однак ТОВ "Південьбудмеханізація" та ПП "ЦентрМет-плюс" своїм правом на участь в судових засіданнях не скористались, про причини неявки своїх представників суд не повідомили.

Відповідно до ст.85 ГПК України в засіданні суду 01.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно ст.44 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

У серпні 2015р. ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_3А звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом, в якому просило 1) звернути стягнення на предмет застави за Договором застави транспортних засобів від 27.03.2006р., укладеного банком з ТОВ "Південьбудмеханізація", в рахунок часткового погашення заборгованості по кредитному договору від 24.03.2006р. №10/КЛ, укладеному банком з ПП "ЦентрМет-плюс", а саме: 1. Скрепер самохідний МоАЗ: (рік випуску 1988, колір зелений, кузов №.., двигун № НОМЕР_1, шасі № 40947, реєстраційний номер Т1231МК, який зареєстрований 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ та належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1231МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ), 2.Скрепер самохідний МоАЗ: (рік випуску 1988, колір зелений, кузов №…, двигун №8817500, шасі №38198, реєстраційний номер Т1232МК, який зареєстрований 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ, та належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1232МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ); 3. Скрепер самохідний МоАЗ (рік випуску 1988, колір зелений, кузов №…, двигун №6016/4361, шасі №15008, реєстраційний номер Т1233МК, який зареєстрований 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ, та належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1233МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ); 4. Причіп: (марка (модель)трал ПТТ, рік випуску 1988, колір зелений, зав.№ 20, належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1230 МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ); 2) визнати за банком право власності на вказане майно; 3) зазначити, що ціною придбання предмета застави у власність ПАТ ВіЕйБі Банк є вартість предмета застави, яка буде визначена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна для реєстрації прав власності у відповідності із законодавством України та обліку даного майна на балансі банку; 4) зазначити, що загальний розмір вимог, що підлягають сплаті ПАТ ВіЕйБі Банк з вартості предмета застави складає 335 390,79 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані приписами ст.ст. 11, 16, 525-530, 589,612, 623,625-631,1048,1050,1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.19, 20 Закону України Про заставу, ст.ст. 24, 26, 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Банк зазначає, що у звязку із невиконанням позичальником (ПП "ЦентрМет-плюс") умов кредитного договору від 24.03.2006р. №10/КЛ в частині повернення кредитних коштів, від як заставодержатель рухомого майна, яке забезпечувало виконання вказаного договору, набув право на звернення стягнення на предмет застави та набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015р. (суддя Семенчук Н.О.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що банк, в порушення вимог ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка покладає на обтяжувача обовязок зареєструвати у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження до початку процедури звернення незалежно від способу звернення, чи то на підставі рішення суду чи в позасудовому порядку, відповідних дій не здійснив та звернення стягнення на предмет застави не реєстрував.

Господарський суд зазначив, що ст.29 вказаного Закону, передбачено набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження шляхом передачі обтяжувачу права власності (саме перехід права власності), а не визнання цього права, і Законом України Про заставу та договором застави транспортних засобів від 27.03.2006р. не передбачено такого способу звернення стягнення на заставлене майно як визнання права власності. При цьому, в порушення наведеної статті Закону. банк не надав належних та допустимих доказів повідомлення боржника про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_3 звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме Закону України «Про заставу», Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,ст.ст.216-218, 231,232 ГК України, ст.ст. 525-530, 589,612, 623,625-631,1048,1050,1054 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог банк наполягає на тому, що:

висновок господарського суду про те, що нормами Закону України «Про заставу» та умовами договори застави транспортних засобів не передбачено такого способу звернення стягнення на заставлене майно як визнання права власності, є помилковим;

судом не взято до уваги той факт, що ПАТ "ВіЕйБі Банк" є єдиним заставодержателем спірного майна, який має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження;

відповідно до ст.24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не прзбвляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. При цьому, згідно зі ст.26 Закону, обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом, і положення наведених норм не перешкоджають реалізації права заставодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.

Відзиви на апеляційну скаргу від ТОВ "Південьбудмеханізація" та ПП "ЦентрМет-плюс" до Одеського апеляційного господарського суду не надходили.

Заслухавши пояснення представника ПАТ "ВіЕйБі Банк", розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, повноту та об'єктивність дослідження обставин справи, колегія суддів зазначає.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ Всеукраїнський ОСОБА_2 (назва якого в подальшому змінена на ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_2 (кредитодавець) та ПП ЦентрМет-плюс (позичальник) уклали Кредитний договір від 24.03.2006р. № 10КЛ, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення ,строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невідємну частину договору (п.1.1).

Кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 300 000грн (п.1.1.1). Термін користування кредитом встановлено до 16-00 23 березня 2007 року (п. 1.1.2). Процентна ставка за користування кредитом 19,5 відсотків річних (п. 1.1.3 договору).

Згідно із п. 1.1.4 договору, надання кредиту здійснюється в гривнях в повному обсязі або окремими частинами.

Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій ,а також інших витрат виступає застава основних засобів ТОВ Південьбудмеханізація (скрепер самохідний МоАЗ, 1988 року випуску, - 3 одиниці, причіп трал ПТТ-20 -1 одиниця).

У разі несвоечасного погашения кредиту, сплати процентів та комісії, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3. цього договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, вказаними кредитодавцем (п.4.3 договору).

Пунктом 4.6. кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов'язання за цим договором, він зобов'язується на вимогу кредитодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та подвійну процентну ставку за цим договором на суму боргу, за реквізитами, вказаними кредитодавцем. При розрахунку суми боргу, належної до сплати, з урахуванням встановленого індексу інфляції, який є меншим за одиницю, індекс інфляції приймається рівним одиниці. У відповідності до п. 4.5 договору, у разі невиконання позичальником зобовязань, визначених п. 3.3 цього договору, протягом більш 15 банківських днів термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та відповідно , позичальник зобовязаний не пізніше наступного банківського дня погасити кредит,сплатити проценти за фактичний час користування кредитом, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за цим договором дія договору припиняється (а.с.33-36).

В подальшому, на виконання умов кредитного договору сторонами укладені додаткові угоди від 24.03.2006р. №1, від 27.03.2006р. №2, від 11.04.2006р. №3, від 03.05.2006р. №4, від 11.05.2006р. №5, від 22.05.2006р. №6 про видачу позичальнику (ПП ЦентрМет-плюс) траншів кредиту на суму 50000грн., 250000грн., 100000грн., 75 000грн., 21000грн. та 4000грн., відповідно (а.с.37-42).

Крім того, додатковою угодою від 23.03.2006р. №7 продовжено строк користування кредитом до 16.00 24.09.2007р. (а.с.43).

Надання банком підприємству кредитних коштів підтверджується відповідними меморіальними ордерами - від 24.03.2006р. №37502, від 27.03.2006р. №38261, від 11.04.2006р. №122235, від 03.05.2006р. №134869, від 11.05.2006р. №138331 та від 22.05.2006р. №145009.

Між тим, позичальник, в порушення умов кредитного договору від 24.03.2006р. свої зобовязання щодо вчасного повернення кредиту не виконав, у звязку з чим станом на 20.08.2015р. за ним виникла заборгованість в загальній сумі 335 390,79грн., яка, згідно розрахунку банку, складається з: простроченої суми кредиту 56 000 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 116 516,16 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 16 367,35 грн.; пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 33 129,56 грн.; заборгованості по 3% річних - 14 013,86 грн.;- інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту 33 848,03 грн.; інфляційних збитків за несвоєчасну сплату процентів 65 515,83 грн. (а.с.16-32).

З матеріалів справи також вбачається, що з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника по кредитному договору №10КЛ, ВАТ Всеукраїнський ОСОБА_2 (заставодержатель) та ТОВ Південьбудмеханізація (заставодавець) уклали договір застави транспортних засобів від 27.03.2006р. № 548, за умовами якого заставодавець надає заставодержателю в заставу наступне рухоме майно: 1. Скрепер самохідний МоАЗ: (рік випуску 1988, колір зелений, кузов №.., двигун № НОМЕР_1, шасі № 40947, реєстраційний номер Т1231МК, який зареєстрований 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ, належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1231МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ), 2.Скрепер самохідний МоАЗ: (рік випуску 1988, колір зелений, кузов №…, двигун №8817500, шасі №38198, реєстраційний номер Т1232МК, який зареєстрований 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ, належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1232МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ); 3. Скрепер самохідний МоАЗ (рік випуску 1988, колір зелений, кузов №…, двигун №6016/4361, шасі №15008, реєстраційний номер Т1233МК, який зареєстрований 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ та належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1233МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ); 4. Причіп: (марка (модель)трал ПТТ, рік випуску 1988, колір зелений, зав.№ 20, належить заставодавцеві на підставі технічного талону технологічного транспортного засобу серії МК № Т1230 МК, виданого та зареєстрованого 29 квітня 2004 року Миколаївським ЕТЦ (п.1.1 договору, а.с.44-45).

Сторони оцінили транспортні засоби та причеп, які є предметом застави по даному договору, в загальній сумі 500 000 грн. (п.1.3 договору).

Згідно п. 3.1. договору , заставодавець набуває право звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем будь якої з вимог кредитного договору та/або цього договору застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється згідно діючого законодавства. Реалізація предмета застави здійснюється відповідно до вимог Закону України Про заставу на вибір заставодержателя, за ліквідною ціною, що реально буде складена на ринку на момент реалізації. (п.п.3.2, 3.3 договору). Заставодавець погоджується з тим, що у разі якщо реалізація транспортних засобів чи причіпа за цінами, що складені на ринку, за будь-яких причин не здійсниться протягом 60 календарних днів, заставодержатель має право здійснити реалізацію предмета застави за цінами та на умовах, що дозволять провести якомога скорішу реалізацію предмету застави (п.3.4).

Відповідний реєстраційний запис щодо обєктів та підстав обтяження внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним витягом від 17.05.2011р. №31422783 (а.с.46).

У звязку із невиконанням позичальником ПП ЦентрМет-плюс зобовязань щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором від 24.03.2006р. № 10 КЛ, ПАТ "ВіЕйБі Банк" звернулось до господарського суду Миколаївської області в позовом про звернення стягнення на предмет застави (рухоме майно) на визнання права власності на вказане майно. Проаналізувавши заявлені банком вимоги, судова колегія вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Аналогічні положення закріплені у ст. 572 ЦК України.

Правовим наслідком невиконання зобовязання, забезпеченого заставою відповідно до статті 589 ЦК України є звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.20 Закону України Про заставу заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Аналогічні положення містить стаття 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, яка надає право обтяжувачу в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

За приписами ч.ч.1,2 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Отже, вказана імперативна норма Закону, який є спеціальним з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, оскільки визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, покладає на обтяжувача обовязок зареєструвати у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про звернення стягнення на предмет обтяження до початку процедури звернення незалежно від способу звернення, чи то на підставі рішення суду чи в позасудовому порядку.

Зазначене узгоджується з висновками Вищого господарського суду України, викладеними в постановах від 18.02.2014р. у справі №910/7025/13 та від 25.03.2015р. і від 19.10.2015р. у справі №910/13889/14.

Проте, матеріали справи свідчать, що, в порушення ст.24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, звернення стягнення на предмет застави банком не реєструвалось, адже наданий останнім витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 17.05.2011р. №31422783 пов'язаний з моментом укладення договору застави від 27.03.2006р. № 548. При цьому, сам банк проти зазначеної обставини не заперечує, та у додаткових письмових поясненнях до позовної заяви зазначає про відсутність можливості зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідні відомості через невключення до кошторису та незатвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб витрат на реєстрацію відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження (а.с.71).

З цього приводу судова колегія відзначає, що право звернення стягнення на предмет застави є саме правом заставодержателя, а не обов'язком, і його реалізація потребує певної послідовної сукупності дій. При цьому, Закон України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень не містить ніяких застережень щодо того, що відсутність коштів у обтяжувача звільняє його від обовязку дотримуватися вимог закону стосовно необхідності реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження.

Крім того, за приписами ст. 29 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень обтяжувач має право після одержання предмета обтяження у володіння задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом набуття права власності на предмет забезпечувального обтяження, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому обтяжувач зобов'язаний повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону. Боржник або інші обтяжувачі, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна, протягом строку, вказаного в частині другій статті 28 цього Закону, можуть заперечити проти переходу права власності на предмет забезпечувального обтяження до обтяжувача, який ініціює звернення стягнення. Таке заперечення надсилається в письмовій формі обтяжувачу, який ініціює звернення стягнення, та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження відповідного рухомого майна. За таких умов обтяжувач, який ініціює звернення стягнення, повинен задовольнити забезпечену обтяженням вимогу шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження в порядку, встановленому статтею 30 цього Закону.

Статтею 27 Закону встановлений порядок повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Зокрема, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію:

1) зміст порушення, вчиненого боржником; 1) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про вжиття обтяжувачем (банком) дій щодо інформування боржника про намір набути право власності на предмет забезпечувального обтяження. Доказів зворотного не надано і суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи недотримання банком порядку реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження та повідомлення боржника про намір звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Посилання банку на приписи ст.26 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, як передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленому цим Законом, судовою колегією відхиляються, оскільки вони жодним чином не спростовують обовязку дотримання обтяжувачем зазначених вище приписів ст.ст.24,27,29 цього Закону.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що положення наведеного Закону не перешкоджають реалізації права заставодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, судова колегія відзначає, що банк помилково ототожнює гарантоване йому чинним законодавством право на звернення до суду з приводу будь-яких правовідносин зі способами звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, передбаченими статтею 24 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, зокрема, на підставі рішення суду.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права та дослідженням всіх обставин справи, у звязку з чим мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставами для його зміни чи скасування.

Додатково судова колегія зазначає, що при зверненні з апеляційною скаргою ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не сплатило судовий збір у встановленому Законом України Про судовий збір» порядку та розмірі. Ухвалою суду від 03.02.2015р. надано відстрочку по сплаті судового збору.

Відповідно до п.п. 3.3 п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше, ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або залишити позов чи скаргу без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Згідно ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати. За подання апеляційної скарги на рішення суду; апеляційних скарг у справі про банкрутство; заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами сплачується 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна (п.6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, банк визначив, що загальний розмір вимог, що підлягають сплаті ПАТ ВіЕйБі Банк з вартості предмета застави складає 335 390,79 грн. Тобто, при зверненні з позовом він мав сплатити 5030,86грн. судового збору, а при зверненні з апеляційною скаргою 5533,95грн.

Враховуючи, що банк не виконав вимог ухвали суду від 03.12.2015р. щодо надання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, судова колегія дійшла висновку про стягнення відповідної суми (5533,95грн.) судового збору з ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2".

Керуючись ст.ст.77, 85, 99, 101-105 ГПК України судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

1.Рішення господарського суду Миколаївської області від 27.10.2015 р. зі справи №915/1567/15 залишити без змін, апеляційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2 Банк"в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів - без задоволення.

2.Стягнути з ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_2" судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 5533,95грн. в дохід Державного бюджету України.

3.Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено і підписано 03.02.2016р.

Головуючий суддя Пироговський В.Т.

Судді Лавриненко Л.В.

ОСОБА_5