ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________ПОСТАНОВА
"03" лютого 2016 р. Справа № 907/855/15
Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого - судді Желік М.Б.
суддів Костів Т.С.
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» б/н від 03.12.2015 року
на ухвалу господарського суду Закарпатської області
від 02.11.15. у справі № 907/855/15
за заявою Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, м. Виноградів
про визнання банкрутом
за участю представників: не з'явились.
В судове засідання представники сторін та учасники провадження у справі про банкрутство не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою господарського суду боржник подав апеляційну скаргу, в якій просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до завершення розгляду апеляційної скарги, скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.11.2015 року у справі № 907/855/15 та прийняти нове рішення, яким у порушенні провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали, не враховано те, що постанови: Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.05.2012р. № 2а- 0770/671/12, Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2013р. № 807/4041/13-а, Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2014р. № 807/532/14 не містять відомостей про дату набрання ними законної сили. Окрім того, скаржник зазначає, що кредитором не надано жодних доказів того, що боржник є правонаступником усіх зобов'язань Дочірнього підприємства «АК «Альфа», в тому числі і щодо сплати грошових коштів, стягнутих постановами адміністративного суду.
Згідно автоматизованого розподілу справ КП "Документообіг господарських судів", 14.12.2015 року справу за № 907/855/15 розподілено до розгляду судді - доповідачу Желіку М.Б., а членами колегії суддів Костів Т.С., Марко Р.І.
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.12.2016 року відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» сплату судового збору у розмірі 6699 грн. до дня судового засідання, 20.01.2016 року, прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єавроальфа» до свого провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 20.01.2016 року.
25.12.2015 року від Арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича надійшло клопотання про проведення судового засідання у справі № 907/855/15, що призначене на 20.01.2016 року о 10 год. 30 хв., у режимі відеоконференції та забезпечення проведення відеоконференції просить доручити Господарському суду Івано-Франківської області.
Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.01.2016 року в задоволенні клопотання Арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - відмовлено, з підстав зазначених в даній ухвалі.
15.01.2016 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу від Державної податкової інспекції у Виноградівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» б/н від 03.12.2015 року.
16.01.2016 року через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду надійшло клопотання від скаржника, в якому просить розгляд справи відкласти, відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до дня наступного судового засідання та продовжити строк розгляду спору на 15 календарних днів.
20.01.2016 року в судове засідання представники сторін та учасники провадження у справі про банкрутство не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. Ухвалами суду від 20.01.2016 року відкладено розгляд справи на 03.02.2016р. о 10год. 30хв., повторно відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» сплату судового збору у розмірі 6699 грн. та продовжено строк розгляду спору на 15 календарних днів.
01.02.2016 року на адресу Львівського апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого надійшло доповнення до відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» від 03.12.2015 року, в якому просить долучити до матеріалів справи: копію фінансового звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа»; копію відзиву на заяву кредиторів від 15.01.2016 року; копію Довідки про відкриті банківські рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа»; копію Довідки про суму заборгованості по заробітній платі.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, відтак ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.11.2015 року у справі № 907/855/15 слід залишити без змін.
При цьому колегія суддів виходила з наступного.
Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.
Із врахуванням зазначеного при розгляді справи слід керуватися положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, що діє з 19.01.2013 року.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.
У підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» не сплатило самостійно узгоджені зобов'язання по податку на прибуток, орендній платі за землю з юридичних осіб та інших платежах на суму що перевищує розмір трьохсот мінімальних розмірів заробітних плат Державна податкова інспекція у Виноградівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області долучила до матеріалів справи копії постанов, а саме:
- Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.06.2012 року у справі № 2а-0770/3749/11, відповідно до якої задоволено позовні вимоги інспекції про стягнення коштів на погашення податкового боргу у сумі 141380,00грн. (Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2014 року № 147853/12/9104 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» у задоволенні апеляційної скарги);
- Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року у справі № 807/329/13-а, відповідно до якої задоволено позовні вимоги інспекції про стягнення коштів на погашення податкового боргу у сумі 135945,43грн. (Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2014 року № 876/6197/13 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» у задоволенні апеляційної скарги)
Твердження апелянта, щодо відсутності відомостей про дату набрання законної сили Постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 29.05.2012 року у справі № 2а-0770/671/12, Постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.12.2013 року у справі № 807/4041/13-а, Постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2014 року у справі № 807/532/14 спростовується копіями виконавчих листів, які містяться в матеріалах справи, а саме: копія виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 2а-0770/671/12, відповідно до якого судове рішення набрало законної сили 05 лютого 2013 року; копія виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 807/4041/13-а, відповідно до якого судове рішення набрало законної сили 26 грудня 2013 року; копія виконавчого листа Закарпатського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 807/532/14, відповідно до якого судове рішення набрало законної сили 16 червня 2014 року.
Згідно з абзацом першим пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.
На виконання вказаних Постанов суду які набрали законної сили Державною податковою інспекцією у м. Ужгороді виставлялись інкасові доручення до установ банку, щодо стягнення коштів з розрахункових рахунків.
Напралені інкасові доручення були повернуті установами банків без виконання.
Так, частиною 3 статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.
Саме з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.
Враховуючи те, що списання коштів з рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою службою, то порушення справи про банкрутство можливе лише після відкриття виконавчого провадження державною виконавчою службою.
Відповідно, і встановлений Законом про банкрутство трьохмісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого провадження.
З правовою позицією про те, що початок перебігу трьохмісячного строку на задоволення безспірних вимог ініціюючого кредитора пов'язується з моментом порушення виконавчого провадження, погоджується Верховний суд України у Постанові від 17.10.2006 року у справі № 3/157.
Статтею 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.
Якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.
Згідно положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.
Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).
Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.
Дослідивши матеріали справи Львівський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені кредитором вимоги до боржника на загальну суму 669361,64грн., за виключенням штрафних санкцій та пені в сумі 6533,26 грн., є безспірними, їх розмір перевищує розмір трьохста мінімальних заробітних плат та вони не були задоволені боржником більше ніж протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, тому у суду наявні всі правові підстави для порушення провадження у справі про банкрутство боржника.
Згідно ст. 99 ГПК України у підготовчому засіданні суд апеляційної інстанції, повинен зробити висновки про наявність та обґрунтованість підстав для порушення справи про банкрутство на момент винесення ухвали про порушення справи, з'ясувати, що на момент порушення справи вимоги кредиторів були грошовими, безспірними, не задоволеними боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, сукупно складали не менше 300 мінімальних розмірів заробітної плати.
Триста розмірів мінімальної заробітної плати станом на дату звернення заявника до суду становив 365 400,00 грн., безспірні ж вимоги заявника, які підтвердженні належними доказами та свідчать про неплатоспроможність боржника становлять 669361,64 грн. Відтак, розмір вимог заявника є таким, що перевищує розмір, який встановлений ч. 3. ст. 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство, неплатоспроможністю є неспроможність суб'єкта підприємницької діяльності виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.
Законом встановлено, що за наслідками розгляду заяви про порушення провадження у справі про банкрутство та відзиву боржника господарський суд виносить ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство або відмову у порушенні провадження у справі про банкрутство.
Згідно ч. 1 ст. 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.
Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, визначено арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича на призначення арбітражного керуючого у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа», м. Виноградів.
10.08.2015 року від арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича надійшла заява про надання згоди на участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа».
Окрім того, 17.08.2015 надійшла заява від арбітражного керуючого Сиволобова Максима Марковича (свідоцтво №451 від 12.03.2013р.) про надання згоди на участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» та 31.08.2015р. заява від арбітражного керуючого Руденко О.В. (свідоцтво №1310 від 17.07.2013р про надання згоди на участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа».
Відповідно до п. 1 ст. 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Відповідно до абз. 4 п. 1 ст. 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі якщо від арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), визначеного автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначає суд без застосування автоматизованої системи з числа осіб внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Дослідивши подані заяви, колегія суддів погоджуючись із висновками суду першої інстанції та приходить до висновку про підставність призначення розпорядником майном боржника арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича з огляду на те, що від нього надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа», м. Виноградів.
За таких обставин, суд задовольняючи клопотання арбітражного керуючого Бігуна Романа Дмитровича, відмовляє арбітражному керуючому Сиволобову Максиму Марковичу (свідоцтво №451 від 12.03.2013р.) та арбітражному керуючому Руденко Ользі Василівні (свідоцтво №1310 від 17.07.2013р.) у задоволенні заяви про надання згоди на участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа», м. Виноградів.
Згідно з частини 9 статті 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в ухвалі про порушення провадження у справі про банкрутство зазначається про порушення провадження у справі про банкрутство; визнання вимог кредитора та їх розмір; введення мораторію на задоволення вимог кредиторів; введення процедури розпорядження майном; призначення розпорядника майна, встановлення розміру оплати його послуг та джерела її сплати; вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; строк подання розпорядником майна до господарського суду відомостей про результати розгляду вимог кредиторів, який не може перевищувати місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату складення розпорядником майна реєстру вимог кредиторів та подання його на затвердження до господарського суду, яка не може бути пізніше місяця та двадцяти днів після дати проведення підготовчого засідання суду; дату попереднього засідання суду, яке має відбутися не пізніше двох місяців та десяти днів, а в разі великої кількості кредиторів - не пізніше трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду; строк проведення розпорядником майна інвентаризації майна боржника, який не може перевищувати двох місяців, а в разі значного обсягу майна - трьох місяців після дати проведення підготовчого засідання суду.
Господарський суд при винесенні оскаржуваної ухвали встановлених законом вимог дотримався.
Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам відповідає.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду було відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 02.11.2015 року у справі № 907/855/15, проте скаржник вимог ухвал суду не виконав.

За визначенням ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N7 «Про деякі питання практики застосування розділу УІ Господарського процесуального кодексу України» (з наступними змінами і доповненнями) єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у стітті 8 Закрну, є врахування ним майнового стану сторін. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. У разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Як вказано в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12 листопада 2015 року за №01-06/2093/15, питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з питань майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами того факту, що її (сторони) майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

В порядку ст. 49 ГПК України суд стягує з Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» в дохід Державного бюджету України 6699 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Відтак, беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Закарпатської області від 02.11.2015 року у справі № 907/855/15, відтак в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа» б/н від 03.12.2015 року відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 02.11.15. у справі № 907/855/15 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроальфа», м. Виноградів () в дохід Державного бюджету України (Банк: ГУ ДКСУ у Львівській області; МФО: 825014; Отримувач: УДКСУ у Личаківському районі м. Львова; ; Рахунок: 2006) 6699 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 08.02.2016 року

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.