номер провадження справи 35/149/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016 Справа № 904/10245/15

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, особисто; ОСОБА_2, дов. № 2709 від 26.11.2015р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовський ливарно механічний завод", м. Бердянськ, Запорізька область

про стягнення 9000, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Дніпропетровської області звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовський ливарно механічний завод" про стягнення 9000, 00 грн.

01.12.2015р. господарським судом Дніпропетровської області винесено ухвалу про направлення матеріалів справи №904/10245/15 за підсудністю до господарського суду Запорізької області.

07.12.2015р. автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл, справу призначено до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 08.12.2015р. судом порушено провадження у справі № 904/10245/15 та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/149/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті, судове засідання призначено на 12.01.2016 р. о/об 10 год. 30 хв.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 15.07.2015р. сторонами було укладено договір - заявку про надання транспортно - експедиційних послуг на перевезення вантажів. 17.07.2015р. позивачем були надані відповідачеві послуги на суму 9000 грн. Строк оплати в заявці визначений не був, а тому 23.10.2015р. на адресу відповідача була направлена вимога в порядку ст. 530 ГК України, в якій позивач просив оплатити надані послуги протягом 2-х банківських днів з моменту отримання повідомлення. Оскільки відповідач не оплатив транспортно - експедиційні послуги, позивач звернувся до суду за примусовим стягненням заборгованості. Просить стягнути 9000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн.

12.01.2016р. через канцелярію господарського суду позивачем надані обґрунтування позовних вимог, на виконання вимог ухвали від 08.12.2015р.

В судовому засіданні 12.01.2016р. позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду невідомі.

Ухвалою суду від 12.01.2016р. розгляд справи відкладено на 02.02.2016р.

02.02.2016р. позивачем надані пояснення, в яких останній зазначає, що підпис на претензії № 23/10-15 від 23.10.2015р. належить особисто ОСОБА_1. Також позивачем надано копію повторно направленої претензії вих.. № 12/01-16 від 12.01.2016р. , з доказами отримання вказаного документа відповідачем.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, а також пояснили, що незважаючи на повторне отримання претензії, відповідач свої зобов'язання за отримані послуги не виконав, суму боргу не погасив. Просять стягнути з відповідача 9000 грн. транспортно - експедиційних послуг на перевезення вантажів та 1218 грн. сплаченого судового збору.

Відповідач відзив та витребувані ухвалами суду документи не надав, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, двічі повноваженого представника в судове засідання не направив. Причини неявки суду невідомі.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовський ливарно механічний завод" є: 71100 Запорізька область, м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд. 77.

Ухвали господарського суду від 08.12.2015р. та від 12.01.2016р. були направлені на вищевказану адресу.

Ухвалу господарського суду від 08.12.2015р. отримав представник відповідача за довіреністю 10.12.2015р., про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Ухвала суду від 12.01.2016р. про відкладення розгляду справи на адресу суду не поверталася.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 904/10245/15 відповідач повідомлявся належним чином, тобто судом були вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи та вона може бути розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

За клопотанням позивачів розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 02.02.2016 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, документи, надані позивачем додатково, судом встановлено наступне.

15.07.2015р. між ФОП ОСОБА_1 (далі - експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовський ливарно механічний завод" (далі - замовник) укладено договір заявка № 8 про надання транспортно - експедиційних послуг (далі - договір).

Відповідно до умов договору за маршрутом Вільногірськ - Бердянськ, експедитор, автомобілем здійснює перевезення піску в кількості 22,044 т. в період 16-17.07.2015р. Вартість перевезення становить 9000 грн.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що експедитор зобов'язується забезпечити збереження вантажу з моменту його прийняття для перевезення до моменту видачі в пункті призначення право уповноваженій на одержання вантажу особі замовника.

Договір підписаний повноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з товарно - транспортної накладної від 16.07.2015р. та акту здачі прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000144 від 17.07.2015р., наявних в матеріалах справи (а.с.14,15), позивачем відповідачу були надані транспортні послуги на суму 9000 грн.

Вказані послуги були прийняті замовником без зауважень та заперечень, про що свідчать підписи посадових осіб, скріплені печатками підприємств на вказаному вище акті.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо надання транспортних послуг ТОВ "Азовський ливарно механічний завод" виконав в повному обсязі.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утримуватися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконати його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно до ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як було з'ясовано судом, умовами договору заявки № 8 про надання транспортно - експедиційних послуг, строк оплати за надані послуги не встановлений.

Умовами п. 1.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зі змінами та доповненнями, (далі - Пленум) визначено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України .

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача вимогу № 23/10-15 від 23.10.2015 р., щодо погашення заборгованості протягом 2-х банківських днів, з моменту отримання вказаного повідомлення, яка отримана відповідачем 03.11.2015 р., про що свідчить підпис останнього, на повідомлені про вручення поштового відправлення.

13.01.2016р. позивачем повторно була направлена вимога вих.. № 12/01-16 від 12.01.2016р. про погашення заборгованості за надані транспортно - експедиційні послуги протягом 2-х банківських днів, з моменту отримання вказаного повідомлення. Вказана вимога була отримана представником відповідача за довіреністю 18.01.2016р., про що свідчить підпис останнього на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Проте, відповідач на претензію не відреагував, заборгованість не погасив.

Відповідач правом на участь в розгляді справи не скористався, доказів відсутності або погашення заборгованості, суду не надав.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 9000 грн. за надані 17.07.2015р. транспортно - експедиційні послуги відповідно до договору заявки № 8 від 15.07.2015р. законні, обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в повному розмірі, в сумі 1218 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азовський ливарно механічний завод", 71100 Запорізька область, м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд. 77 () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 49000 АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) основний борг в розмірі 9000 (дев'ять тисяч) та 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 08.02.2016 р.

Суддя О.А. Топчій