ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 лютого 2016 року Справа № 916/3523/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Грек Б.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, м. Одеса (далі - Управління),

на рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015 та

постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.01.2016

зі справи № 916/3523/15

за позовом Управління

до публічного акціонерного товариства "Одеський коровай", м. Одеса,

про стягнення 62 208,52 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 28.01.2016 № 651/11, в якій просить рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 зі справи № 916/3523/15 скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність повернення касаційної скарги з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 109 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційна скарга подається до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд, який прийняв оскаржуване рішення чи постанову. Проте на порушення наведеного припису Управління подало касаційну скаргу безпосередньо до Вищого господарського суду України.

Матеріали касаційної скарги не містять даних, які підтверджували б її подання через апеляційний господарський суд, а саме: у цих матеріалах немає супровідного листа зазначеної судової інстанції, а на примірнику скарги відсутній відповідний штамп з відміткою суду, який проставляється відповідно до вимог пункту 2 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу надіслано інакше, ніж через місцевий або апеляційний господарський суд, що прийняв рішення або постанову.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 111 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Матеріали касаційної скарги не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі.

Водночас у касаційній скарзі скаржник просить звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на відсутність фінансування на вказані цілі.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Управлінням в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору подано копію кошторису Управління Пенсійного Фонду України в Приморському районі м. Одеси на 2015 рік та копію постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 № 67 "Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2015 рік", які підтверджують відсутність коштів для сплати судового збору в 2015 році, проте скаржником не наведено та не подано доказів неможливості сплати судового збору саме в 2016 році, в якому і подається касаційна скарга.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Таку ж правову позицію викладено і в підпункті 3.1 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

За таких обставин згадане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись пунктами 2 та 4 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 зі справи № 916/3523/15 відхилити.

2. Касаційну скаргу на рішення господарського суду Одеської області від 09.11.2015 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.01.2016 зі справи № 916/3523/15 повернути Управлінню Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Васищак

Суддя Б. Грек