ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 р. Справа № 909/1383/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Деделюка Б.В.,

секретар судового засідання Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Кредобанк", юридична адреса: вул. Сахарова, 78, м. Львів, Львівська область, 79026, поштова адреса: вул. Артема, 52-А, офіс 147, м. Київ, 04053,

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Короля Данила, 36/17, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018,

про стягнення коштів в сумі 23849 грн. 86 коп.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 - представник, довіреність № 7800 від 02.03.2015,

від відповідача: представники не з"явилися,

встановив:

публічне акціонерне товариство "Кредобанк" звернулося до господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту № 35/2014 від 22.10.2014 в сумі 23849 грн. 86 коп., в тому чисті: 20000 грн. заборгованості за кредитом, 3721 грн. 26 коп. заборгованості по процентах, 2 грн. 50 коп. комісії, 126 грн. 10 коп. пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору про надання овердрафту № 35/2014 від 22.10.2014 відповідачем не cплачено в повному обсязі прострочену заборгованість по кредиту, відсотки, комісію та пеню.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2015 прийнято позовну заяву і порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 21.01.2016.

Ухвалою суду від 21.01.2016 відкладено розгляд справи на 04.02.2016.

Представник позивача, в судовому засіданні 04.02.2016, позовні вимоги підтвердив в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання овердрафту № 35/2014 від 22.10.2014, в частині сплати заборгованості по кредиту, відсотків, пені та комісії, в зв"язку з чим просить стягнути з відповідача 20000 грн. заборгованості за кредитом, 3721 грн. 26 коп. заборгованості по процентах, за період з 19.12.2014 по 15.10.2015, 2 грн. 50 коп. комісії, 126 грн. 10 коп. пені, за період з 01.03.2015 по 30.09.2015, та покласти на останнього судові витрати в розмірі 1218 грн. судового збору.

Представник відповідача, в судове засідання 04.02.2016, повторно не з"явився, хоча відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ухвалами суду.

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: 76018, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Короля Данила, 36/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин та у відповідності до ст. 75 ГПК України, враховуючи те, що відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд, вважає за можливе розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши документи і матеріали, подані позивачем та витребувані судом, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 43 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

22.10.2014 між публічним акціонерним товариством "Кредобанк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про надання овердрафту № 35/2014 (далі Договір).

За умовами Договору позивач зобов"язався надати відповідачу овердрафт (грошові кошти у національній валюті) для оплати наданих ним розрахункових документів в разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в сумі 200000 грн., а відповідач, у свою чергу, - повернути кредит в повному обсязі в порядку і терміни, передбачені договором (до 21.10.2015), сплачувати комісію та проценти за користування кредитом.

Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено, що за надання Овердрафту Позичальник сплачує Банку комісії, визначені п. 2.3. Договору.

Процентна ставка за користування кредитними коштами, встановлена п. 2.2. Договору, складає 28 % Річних.

Відповідно до п. 2.6. Договору, пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань за Договором становить 0,03 % за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

Зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в сумі 20000 грн., що підтверджується випискою руху коштів по рахунку з 22.10.2014 по 15.10.2015.

В порушення умов Договору відповідач договірні зобов'язання належним чином не виконав, а саме не сплатив заборгованість.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за договором про надання овердрафту № 35/2014 від 22.10.2014 позивачем нараховано відповідачу 20000 грн. заборгованості за кредитом, 3721 грн. 26 коп. заборгованості по процентах, за період з 19.12.2014 по 15.10.2015, 2 грн. 50 коп. комісії, 126 грн. 10 коп. пені, за період з 01.03.2015 по 30.09.2015.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з правочинів. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позичальником, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено ч. 3 ст. 346 ГК України, кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків передбачених законом.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В розумінні ст. 174 ГК України, господарські зобовязання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Порушенням зобовязання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались позивачем суду в якості доказів невиконання відповідачем зобов"язань за Договором через порушення умов останнього, є письмовими доказами невиконання відповідачем зобов"язань, взятих ним, відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно положень ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За наведених обставин вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості згідно умов договору про надання овердрафту № 35/2014 від 22.10.2014 в сумі 20000 грн. заборгованості за кредитом, 3721 грн. 26 коп. заборгованості по процентах, за період з 19.12.2014 по 15.10.2015, 2 грн. 50 коп. комісії, 126 грн. 10 коп. пені, за період з 01.03.2015 по 30.09.2015, є обгрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, на нього відповідно до приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати понесені позивачем в зв"язку з розглядом справи, а саме: 1218 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 193, 216, 230, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів в сумі 23849 грн. 86 коп. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, вул. Короля Данила, 36/17, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, 76018, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь публічного акціонерного товариства "Кредобанк", вул. Сахарова, 78, м. Львів, Львівська область, 79026, (ідентифікаційний код 09807862), 20000 (двадцять тисяч) грн. заборгованості за кредитом, згідно умов договору про надання овердрафту № 35/2014 від 22.10.2014, 3721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн. 26 коп. заборгованості по процентах, за період з 19.12.2014 по 15.10.2015, 2 (дві) грн. 50 коп. комісії, 126 (сто двадцять шість) грн. 10 коп. пені, за період з 01.03.2015 по 30.09.2015, 1218 (тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.02.16

Суддя Деделюк Б.В.