ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа № 914/3688/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Давид Л.Л.

Хабіб М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2) б/н від 15.01.2016р. (вх.№01-05/298/16 від 19.01.2016р.)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 11.01.2016р.

у справі № 914/3688/14

за позовом: ФОП ОСОБА_2

до відповідача: Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» (надалі ДП «Золочівське лісове господарство»)

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Української товарної біржі "ТБУ"

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державної інспекції сільського господарства в Львівській області

про стягнення 171440,63 грн. - суми основного боргу, 15210,89 грн. - 3% річних та 28939,17 грн. - інфляційних втрат,

за участю:

від позивача: ОСОБА_3 - представник (довіреність № 2553 від 22.10.2014р.);

від відповідача: Куць В.В. - представник (довіреність б/н від 24.06.2015р.);

від третіх осіб: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 09.12.2014р. у справі №914/3688/14 (суддя Пазичев В.М.) позов задоволено. Стягнуто з ДП «Золочівське лісове господарство» на користь ФОП ОСОБА_2 171440,63 грн. основного боргу, 28939,17грн. інфляційних втрат, 15210,89 грн. 3% річних та судовий збір в розмірі 4311,81 грн. Повернуто з Державного бюджету України на користь ФОП ОСОБА_2 суму зайво сплаченого судового збору в розмірі 3,19 грн. (а.с.163-184, т.1).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.03.2015р. (головуючий-суддя Кравчук Н.М., судді: Мирутенко О.Л., Якімець Г.Г.) залишено без змін рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2014р. у даній справі (а.с.244-252, т.1).

14.05.2015р. Вищий господарський суд України скасував рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2014р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.03.2015р. у справі №914/3688/14, справу передав на новий розгляд до господарського суду Львівської області (а.с.26-29, т.2).

Оскаржуваною ухвалою господарського суду Львівської області від 11.01.2015р. (суддя Іванчук С.В.) припинено провадження у справі № 914/3688/14 на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (а.с.167-172, т.2).

Ухвала суду мотивована тим, що предмет спору у даній справі відсутній, оскільки 22.04.2015р. відповідач оплатив позивачу спірну суму заборгованості в повному обсязі і між сторонами не залишилось неврегульованих питань.

Позивач подав апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду, в якій вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Стверджує, що він не підтверджував виконання відповідачем зобов'язання з погашення боргу, який могло бути здійснено в ході нового розгляду справи, а констатував факт примусового виконання рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2014 у справі №914/3688/14 шляхом переказу відповідачем коштів на рахунок ВДВС Золочівського РУЮ, що підтверджується платіжним дорученням № 499 від 20.04.2015р. Звертає увагу на ту обставину, що відповідач сплатив заявлену до стягнення суму не шляхом добровільного виконання зобов'язання зі сплати заборгованості, а в процесі виконання наказу господарського суду. Покликається на те, що оскільки Вищий господарський суд України скасував рішення судів попередніх інстанцій у даній справі та передав справу на новий розгляд до господарського суду Львівської області, то місцевий господарський зобов'язаний був вирішити спір по суті, а не припиняти провадження у справі, тобто закінчувати розгляд справи без прийняття судового рішення по суті та встановлення істини у спорі, тим самим, надавши відповідачу можливість на повернення раніше стягнутої у виконавчому провадженні грошової суми в порядку ст. 122 ГПК України. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 11.01.2015р. у справі № 914/3688/14, справу передати на розгляд в місцевий господарський суд.

Відповідач та треті особи не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги і доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, справу № 914/3688/14 передати на розгляд до господарського суду Львівської області.

Треті особи не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників, про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги належно повідомлені, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення та реєстр вихідної кореспонденції ЛАГС від 20.01.2016р.

Апеляційний господарський суд, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для скасування ухвали господарського суду Львівської області від 11.01.2015р. у справі № 914/3688/14 з врахуванням такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2014р. позивач звернувся до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з відповідача ДП «Золочівське лісове господарство» заборгованості в сумі 215590,69 грн. (а.с.5-18, т.1). Дані позовні вимоги частково задоволені рішенням господарського суду Львівської області від 09.12.2014р., залишеним без змін постановою ЛАГС від 19.03.2015р.

30.03.2015р. на виконання рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2014р. у справі № 914/3688/14 суд першої інстанції видав наказ про стягнення з ДП «Золочівське лісове господарство» на користь ФОП ОСОБА_2 171440,63 грн. основного боргу, 28939,17 інфляційних втрат, 15210,89 грн. 3% річних та судовий збір в розмірі 4311,81 грн. (а.с.255, т.1).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів у даній справі, 07.04.2015р., подав касаційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 09.12.2014р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.03.2015р. у справі № 914/3688/14, за результатами розгляду якої 14.05.2015 рішення судів скасовано, а дану справу передано на новий розгляд в суд першої інстанції.

Згідно ухвали господарського суду Львівської області від 29.05.2015р. справу №914/3688/14 прийнято та призначено до розгляду (а.с.32-33, т.2).

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, в ході примусового виконання наказу господарського суду Львівської області від 30.03.2015р. у даній справі, відповідач 22.04.2015р. сплатив 219902,50 грн. заборгованості згідно виконавчого документу, що підтверджується платіжним дорученням № 499 від 22.04.2015р. та довідкою ВДВС Золочівського РУЮ № 09-38/168 від 14.01.2016р. (а.с.160, 184, т.2).

Постановою ВДВС Золочівського РУЮ від 22.04.2015р. виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Львівської області від 30.03.2015р. у справі № 914/3688/14 закінчено, припинено чинність арешту майна боржника ДП «Золочівське лісове господарство» та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.158, т.2).

Місцевий господарський суд, встановивши факт сплати відповідачем 22.04.2015р. спірної суми заборгованості та дійшовши висновку про те, що між сторонами не залишилось неврегульованих питань, припинив провадження у справі № 914/3688/14 у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Проте, колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

В пункті 4.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (п.4.4 вказаної Постанови з наступними змінами та доповненнями).

Місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, не врахував, що провадження у справі слід припиняти у зв'язку з відсутністю предмета спору у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами не залишилось неврегульованих питань, а також у випадку, коли спір врегульовано самими сторонами шляхом виконання зобов'язання боржником після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання. Проте, з аналізу наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач сплатив заявлену до стягнення суму не шляхом добровільного виконання зобов'язання зі сплати заборгованості, а в процесі виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду.

Тобто, суд першої інстанції помилково ототожнив поняття сплати боржником суми боргу у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду зі сплатою боржником заборгованості шляхом виконання зобов'язання, при цьому надавши відповідачу

можливість на повернення раніше стягнутої у виконавчому провадженні грошової суми в порядку ст. 122 ГПК України у зв'язку зі скасуванням судового акту, на підставі якого здійснювалось примусове виконання судового рішення.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що сторони не звертались до суду першої інстанції з письмовими клопотаннями про припинення провадження у справі в зв'язку із відсутністю предмета спору та відсутністю між ними неврегульованих питань. Навпаки, зі змісту оскаржуваної ухвали випливає, що в судовому засіданні 11.01.2016 року представники сторін висловлювали свою позицію по суті спору: представник позивача просив повністю задоволити позов, а представник відповідача - відмовити у задоволенні позову повністю.

Отже, в суду першої інстанції не було жодних підстав для висновку про те, що між сторонами у даному спорі не залишилось неврегульованих питань.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що є всі підстави погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що при винесенні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд порушив норми процесуального права, а саме п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим дана ухвала підлягає скасуванню в порядку ст.ст.104, 106 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу задоволити.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 11.01.2015р. про припинення провадження у справі № 914/3688/14 скасувати.

Справу № 914/3688/14 передати на розгляд господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Давид Л.Л.

Хабіб М.І.