РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016Справа №910/29236/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума"

до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова

про стягнення 77 400,28 грн.

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

від позивача: Голосій Т.А. (дов.№б/н від 12.05.2015)

від відповідача: Стрижак К.М. (дов.№12/1713 від 18.12.2015), Горячев О.А. (дов.№12/1415 від 30.11.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київгума" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" ім. С.П.Корольова про стягнення 77 400,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов укладеного із позивачем Договору підряду, у зв'язку із чим позивач просить повернути сплачені грошові кошти у розмірі 69165,00 грн. та сплатити пеню у розмірі 8235,28 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2015 порушено провадження у справі № 910/29236/15 та призначено її до розгляду на 17.12.2015 року.

У зв'язку із перебуванням судді Полякової К.В. на лікарняному розгляд справи 17.12.2015 не відбувся, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 28.12.2015 розгляд справи призначено на 05.01.2016 року.

За наслідками розгляду справи 05.01.2016 суд виніс ухвалу про відкладення її розгляду на 14.01.2016 року.

13.01.2016 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов.

За наслідками розгляду справи 14.01.2016 суд виніс ухвалу про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів у задоволення клопотання представників сторін та зобов'язав сторін скласти спільний акт перевірки знаходження у ТОВ "Київгума" ливарної форми на пробку "Ромашка-1" И.464.01 та штампу для вирубки пробки АБ (18.7 мм), які передавались ВАТ "Меридіан" ім. С.П.Корольова за Договором №18 від 28.04.2015 року. У судовому засіданні оголошено перерву до 01.02.2016 року.

26.01.2016 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

У судовому засіданні 01.02.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті спору та підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

На запитання суду щодо наявності додаткових обставин, що мають значення для справи представники позивача та відповідача повідомили, що ними подані всі докази, які мають значення для вирішення справи по суті, судом досліджені всі обставини справи і на підставі зібраних доказів можливо прийняти рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київгума" (замовник) та Відкритим акціонерним товариством "Меридіан" (виконавець) укла дено договір №18 (далі - договір).

За умовами укладеного договору, зокрема п.1.1., виконавець зобов'язується згідно наданої замовником технічної документації (креслень) виготовити оснащення (штамп, пресформу), а замовник зобов'язується прийняти оснащення та оплатити його вартість в порядку, передбаченому розділом 3 цього Договору.

Найменування, кількість, комплектність, одиниця виміру, вартість та термін виготовлення оснащення визначаються у Специфікаціях, які є невід'ємною частиною до цього Договору. (п.1.2., п.2.1.Договору).

Відповідно до п.3.1.,п.3.2.Договору, оплата здійснюється в безготівковій формі в національній валюті України на поточний рахунок виконавця, а саме 50% вартості оснащення сплачується авансовим платежем протягом 5 (п'яти) банківських днів з адати отримання замовником рахунку-фактури; 25% вартості оснащення сплачується протягом 5 (п'яти) банківських днів після письмового повідомлення виконавця про готовність оснащення до відвантаження; 25% вартості оснащення сплачується протягом 5 (п'яти) банківських днів після проведення тестування оснащення у замовника, отримання зразків продукції, що відповідають необхідним технічним вимогам та складання акта приймання оснащення за якості.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами за даним Договором складено та підписано Специфікацію №1 на одну ливарну форму на пробку «Ромашка-1» ціною 63801,00 грн. із ПДВ 20%, із терміном виконання 110 календарних днів з дати отримання авансового платежу, а також Специфікацію №2 на штамп для вирубки пробки АБ ціною 74530,50 грн. із ПДВ 20%, із терміном виконання 90 календарних днів з дати отримання авансового платежу.

На виконання умов Договору, позивач сплатив 31900,50 грн. попередньої оплати за ливарну форму на пробку «Ромашка-1», згідно рахунку №3401 від 28.04.2015 (про що зазначено у призначенні платежу), згідно платіжного доручення №1912 від 12.05.2015 року. Також, відповідно до платіжного доручення №1913 від 12.05.2015, позивачем сплачено 37265,25 грн. попередньої оплати за штамп для вирубки пробки, згідно рахунку №3400 від 28.04.2015 року.

Ураховуючи прострочення виконання відповідачем робіт, позивач направив відповідачу лист вих.№01пр-106 від 23.09.2015, в якому просив виконати передбачені Договорами №18 від 28.04.2015 та №б/н від 18.05.2015 роботи.

Надалі, позивачем направлено відповідачу лист вих.№01пр-112 від 01.10.2015 про повернення сплаченої суми 75566,00 грн. за Договорами №18 від 28.04.2015 та №б/н від 18.05.2015, в якому також зауважив, що вказані договори вважаються розірваними.

Відповідач, у свою чергу, листом №12/1138 від 21.09.2015 зазначив нові терміни виконання робіт, а саме за Договором №18 від 28.04.2015 у строк до 08.10.2015 року.

У відповідь на лист позивача вих.№01пр-112 від 01.10.2015 відповідач направив лист №12/1219 від 08.10.2015 із запереченням щодо розірвання договорів та гарантував виконання робіт у зазначені в листі №12/1138 від 21.09.2015 строки.

Після того, відповідач направив 06.01.2016 позивачу лист №12/10 від 05.01.2015 про здійснення поставки ливарної форми на пробку «Ромашка-1» та штампу для вирубки пробки АБ для проведення випробувальних робіт (тестування) оснащення.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.01.2016 між сторонами складено акт №1 прийому-передачі обладнання, а саме ливарної форми на пробку «Ромашка-1», яка відповідає умовам Договору №18 від 28.04.2015 та прийнята позивачем.

Також, сторонами складено акт №2 прийому-передачі обладнання - штампу для вирубки пробки АБ, яку позивач повернув у зв'язку із невідповідністю його виконання умовам Договору №18 від 28.04.2015 та неможливістю застосування за призначенням.

Звертаючись із даним позовом до суду, замовник ТОВ «Київгума» просить повернути сплачені авансові платежі у загальному розмірі 69165,00 грн. у зв'язку із простроченням виконання відповідачем робот за Договором №18 від 28.04.2015, про розірвання якого направлявся відповідний лист.

Відповідач у запереченнях на відзив зазначає, що у позивача відсутні правові підстави вважати договір розірваним, оскільки це суперечить умовам Договору. До того ж, відповідач наголошує, що повідомляв позивача про причини прострочення термінів виконання робіт, у зв'язку із чим просить відмовити у поверненні позивачу авансових платежів та стягненні штрафних санкцій.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений сторонами 18.05.2015 Договір є договором підряду, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Пункт 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Таким чином, за даним Договором Товариство з обмеженою відповідальністю "Київгума" є замовником, а Відкрите акціонерне товариство "Меридіан" - підрядником.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Із умов Договору №18 від 28.04.2015 із Специфікаціями №1 та №2 вбачається, що роботи по виготовленню ливарної форми на пробку «Ромашка-1» та штампу для вирубки пробки АБ із урахуванням здійснених позивачем авансових платежів, мали бути виконані у строк до 31.08.2015 та 11.08.2015 відповідно.

Оскільки, відповідач у встановлені Договором строки не виконав зазначені роботи, позивач направив лист вих.№01пр-112 від 01.10.2015 про повернення сплаченої суми 75566,00 грн. за Договорами №18 від 28.04.2015 та №б/н від 18.05.2015, в якому також зауважив, що вказані договори вважаються розірваними.

Пунктом 2 статті 849 Цивільного кодексу України встановлено, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно з частиною четвертою статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитись від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, законом замовнику надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і встановлене цією нормою право не може бути обмежене. (Оглядовий лист Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)».

Вищенаведене спростовує твердження відповідача про необхідність дотримання умов Договору щодо його розірвання, а саме п.10.3. та 7.3. - припинення достроково за згодою сторін, або ж у випадку порушення більш ніж на 90 календарних днів терміну поставки оснащення з вини виконавця.

Частиною третьою статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За частиною 5 ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відтак, замовник на підставі статті 849 ЦК України відмовився від договору, надіславши підряднику лист про розірвання договору підряду, і така одностороння відмова від договору не потребує узгодження з підрядником.

Із наявних у матеріалах справи актах №1 та №2 прийому-передачі обладнання вбачається, що позивач прийняв ливарну форму на пробку «Ромашка-1», та відмовився від прийняття штампу для вирубки пробки АБ, зв'язку із неможливістю застосування за призначенням.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу сплачених грошових коштів у розмірі 37265,25 грн. за штампу для вирубки пробки АБ.

Водночас, як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, ливарна форму на пробку «Ромашка-1» позивачем прийнята, про що складено відповідний акт.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі (п. 4.4. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе припинити провадження у справі у частині стягнення 31900,50 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення 2803,75 грн. пені за прострочення виготовлення ливарної форми на пробку «Ромашка-1» та 5431,53 грн. пені за прострочення виготовлення штампу для вирубки пробки АБ, то суд вважає дану вимогу обґрунтованою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1. статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За п.7.1.Договору, при порушені терміну виготовлення та поставки оснащення з вини виконавця він сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в такий термін, від розміру простроченого платежу за кожен день прострочення.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 2803,75 грн. пені за прострочення виготовлення ливарної форми на пробку «Ромашка-1» за період з 01.09.2015-01.10.2015, з урахуванням умов Договору, Специфікацій та приписів ст. 232 Господарського кодексу України, з яким суд погоджується щодо сум, строків, ставок і методики нарахувань пені у розмірі 2803,75 грн. Також, суд вважає арифметично вірним розрахунок 5431,53 грн. пені за прострочення виготовлення штампу для вирубки пробки АБ за період з 14.08.2015 по 01.10.2015 року.

У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то судові витрати - судовий збір - відповідно до приписів статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32-34, 43, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Київгума" до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" про стягнення 77 400,28 грн. припинити у частині стягнення 31900,50 грн.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" до Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" про стягнення 77 400,28 грн. - задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Меридіан" (03124, м. Київ, бул. Лепсе, 8; ідентифікаційний код 14312973) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київгума" (07403, Київська область, м.Бровари, вул. Кутузова, 127; ідентифікаційний код 35115248) 37265 (тридцять сім тисяч двісті шістдесят п'ять) гривень 25 копійки попередньої оплати, 8235 (вісім тисяч двісті тридцять п'ять) гривень 28 копійок пені та 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень 00 копійок витрат зі сплати судового збору.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 01.02.2016 року.

Повне рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 08.02.2016 року

Суддя К.В. Полякова