ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2016 р.Справа № 922/6455/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, м.Сєверодонецьк Луганської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інталіс", м. Харків 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство "Слов'янський завод високовольтних ізоляторів", м.Слов'янськ
про стягнення 52050,35 гривень
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

3-ої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

18.12.2015 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача - ТОВ "Інталіс" 52050,35 грн. заборгованості за договором-заявкою №25 на здійснення міжнародного перевезення.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 19.01.2016 р.

11.01.2016 р. через канцелярію суду представник позивача надав клопотання (вх.№436) про залучення відправника спірного вантажу ПАТ "Слов'янський завод високовольтних ізоляторів" до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2016р. було відкладено розгляд справи на 09.02.2016 р., залучено ПАТ "Слов'янський завод високовольтних ізоляторів" до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У призначене судове засідання 09.02.2016 р. представники сторін не з'явились, витребуваних судом документів не надали, про причину неявки у судове засідання суд не повідомили. Про дату судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65 ГПК України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами, в порядку ст.75 ГПК України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, встановив наступне.

02.02.2015 р. за допомогою електронної пошти, на адресу перевізника ФОП ОСОБА_1 від експедитора ТОВ «Інталіс», що виступив замовником перевезення, надійшов Договір-Заявка №25 на здійснення міжнародного перевезення. Його умови прийняті перевізником, підписаний та засвідчений печаткою ФОП ОСОБА_1 документ, направлений замовнику перевезення. Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка відправила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Узгоджений сторонами документ у вигляді транспортної Заявки, за своєю правовою вами є разовим договором транспортного перевезення, де однією із сторін виступає замовник перевезення-експедитор (що діє в своїх інтересах та в інтересах 3-ої особи (вантажовідправника чи вантажоодержувача) з якою у нього укладений договір експедиції, тощо), другою - перевізник. В Договорі-Заявці зазначені усі обов'язкові для публічного виду правочинів істотні умови. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передача майна або вчинення іншої дії, - визначено ч.2 ст.640 ЦК України, - договір є укладеним з моменту передачі відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого статутами). На підтвердження укладання договору перевезення і був виготовлений коносамент у вигляді: міжнародної транспортної накладної типу CMR А№000112.

Відповідно до Договору-Заявки, ФОП ОСОБА_1 виконав міжнародне перевезення м.Слов'янськ (Донецька обл.) - м.Камишлов (Свердловська обл., Росія). Належне виконання перевезення підтверджується відсутністю будь-яких зауважень чи застережень вантажоотримувача в графі 24 СМR та наявністю печатки та підпису уповноваженої особи останнього в накладній.

Згідно з п.Договору-заявки "вартість та форма оплати",- вартість перевезення 32000,00 грн., платіж здійснюється у строк до 20 днів після отримання оригіналів документів, які за звичаями ділового обороту, що склалися в галузі міжнародних перевезень є підставою для проведення оплати.

28.02.2015 р. позивач направив відповідачу вищезазначені документи. Накладна "Нової пошти" підтверджує направлення відповідних документів, не містить інформації про дату їх отримання. За зверненням позивача "Новою поштою" надано довідку, з якої вбачається, що 02.03.2015 р. відповідач отримав вантаж. Отже, до 23.03.2015 р. відповідач мав сплатити вартість отриманого товару. Таким чином, з 24.03.2015 р. відбулось прострочення платежу.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити з нього певну грошову суму.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, своїми діями відповідач порушив умови Договору та вимоги ст.526 ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За таких підстав, суд вважає вимоги позивача про стягнення 32 000,00 грн. боргу, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства, підлягають задоволенню.

Сторони у договорі-заявки погодили сплату пені, у зв'язку з простроченням платежів відповідачем (п.6).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, зокрема, щодо сплати неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями, відповідно до ч.1 ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За таких підстав, суд вважає вимоги позивача про стягнення 13364,61 грн. пені, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та вимогам чинного законодавства, підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За таких обставин, позовні вимоги позивача по стягненню 341,92 грн. 3% річних, 5856,00 грн. інфляційних обґрунтовані і підлягають задоволенню, в іншій частині слід відмовити, у зв'язку з невірним розрахунком.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судових витрат на оплату послуг адвоката суд встановив наступне.

Крім витрат, пов'язаних із сплатою судового збору, позивачем понесені витрати, пов'язані із оплатою послуг адвоката.

Здійснення вказаних витрат у розмірі 5205,00 грн. підтверджується договором доручення від 03.12.2015р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Лоза В.М.; ордером та свідоцтовом адвоката; актом приймання-передачі послуг за договором доручення; квитанцією №5/12 від 14.12.2015р. на суму 5205,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інталіс" (код 39551507, 61168, м.Харків, вул.Героїв праці, б.12-Г, оф. 15, р/р 8051 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 351533) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, 93400, АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_2 в ЛФ ПАТ КБ "Приват банк", МФО 304795) 32000,00 гривень боргу, 13364,61 гривень пені, 341,92 гривень 3% річних, 5856,00 гривень інфляційних, 1206,58 гривень судового збору, 5205,00 гривень витрат на послуги адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.02.2016 р.

Суддя К.В. Аріт