ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.02.16р. Справа № 904/10902/15

За позовом Приватного науково-виробничого підприємства "Мікротех", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод", м. Першотравенськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 38 878,20 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Маловик Д.А., дов. № ББУ/ПРМЗ 18/СЛ/15 від 10.12.15 р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне науково-виробниче підприємство "Мікротех", м. Харків звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 38 878, 20 грн., що складають суму заборгованості за договором поставки № 5-ПЗ-ДЦ від 07.11.2014 р., 1 993 грн. 50 коп. неустойки, 135 грн. 90 коп. річних.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт поставки продукції по договору, та факт настання строку оплати товару, з огляду на п. 4.7. Договору, яким встановлено, що датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником, про прийняття продукції.

Крім того, відповідач звернув увагу суду на розрахунок позивача щодо стягнення пені, зазначивши, що його здійснено без врахувань положень п. 6.8. Договору.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач також вказує на те, що дана позовна заява, на його думку, підписана особою, яка не має права її підписувати.

04.02.16 р. відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке відхилено судом, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

В обґрунтування поданого клопотання, відповідач посилається на те, що останній 25.01.16 р. звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою про тлумачення умов п. 4.7., 5.4. Договору № 5-ПЗ-ДЦ від 07.11.2014 р., проте, доказів, які б свідчили про те, що дана позовна прийнята судом до розгляду, відповідач не надав.

З огляду на викладене, зазначені відповідачем обставини не є підставою в порядку ст. 79 ГПК України для зупинення провадження у даній справі.

Не підлягає задоволенню і подане відповідачем клопотання про тлумачення п. 4.7., 5.4. спірного Договору, визначивши, що "датою поставки вважається дата, вказана особисто представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником, про прийняття продукції в момент передачі продукції".

Дане клопотання судом відхилено, з огляду на відсутність підстав для винесення рішення з даного приводу.

Так, метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, які складають права та обов'язки сторін. Тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов.

Отже, тлумаченню підлягає зміст угоди або її частини у способи, встановлені ст. 213 ЦК України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

04.02.16 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2014 р. між Приватним науково-виробничим підприємством "Мікротех" (Постачальник; позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (Покупець; відповідач) укладено Договір поставки № 5-ПЗ-ДЦ від 07.11.2014 р.

Згідно ч. 1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного Договору, в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, Постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, узгодженими Сторонами в Договорі та Специфікаціях, які є невід'ємною частиною до Договору.

Згідно п. 4.1. Договору, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені Сторонами в Специфікаціях до Договору.

Виконуючи умови Договору, позивач здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 45 936 грн., про що свідчать накладні № 1743 від 14.09.15 р. та № 1863 від 25.09.15 р., копії яких залучені до матеріалів справи (а.с. 33-34).

Згідно п. 5.2. Договору, ціни на продукцію, що поставляється, узгоджуються Сторонами у відповідних специфікація до Договору.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 до Договору сторони дійшли згоди викласти п. 5.4. Договору в наступній редакції: розрахунки за продукцію, що поставляється, здійснюються Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника наступним чином:

- попередня оплата в розмірі 20% від суми, зазначеної в рахунку Постачальника;

- 80% суми, що сплачується Покупцем протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та при умові надання Постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 Договору.

Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав зобов'язання щодо оплати поставленого товару, здійснивши розрахунки частково в сумі 9 187, 20 грн., що підтверджується банківською випискою, копія якої залучена до матеріалів справи (а.с. 37).

Із письмових пояснень, наданих позивачем на вимогу, викладену в ухвалі від 19.01.16 р., вбачається, що часткова оплата в сумі 5 613, 84 грн. стосується розрахунків за товар, поставлений за накладними, які не є предметом даного спору.

Доказів, які б спростовували вказані в поясненні обставини щодо стану розрахунків, відповідачем надано не було, як не було надано останнім і доказів щодо здійснення розрахунків в повному обсязі за отриманий товар, на момент розгляду спору.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості в сумі 36 748, 80 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за період з 01.11.2015 р. по 15.12.2015 р. складає 135, 90 грн. та підлягає до примусового стягнення.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Вимоги позивача щодо стягнення пені за період з 01.11.2015 р. по 15.12.2015 р. в сумі 1 993, 50 грн. підлягають частковому задоволенню, з огляду на те, що позивачем при здійсненні розрахунку не враховано п. 6.8. Договору.

Так, відповідно до зазначено вище пункту Договору, сторони встановили відповідальність за порушення строків здійснення розрахунків за поставлену продукцію у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої Продукції, проте, не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

Зважаючи на те, що нарахована позивачем сума пені перевищує 5% вартості своєчасно неоплаченої продукції, після перерахунку до стягнення підлягає пеня в сумі 1 837, 44 грн.

Заперечення відповідача відносно не надання належних доказів, що підтверджують факт поставки, та не настання строку оплати поставленої продукції не заслуговують на увагу, та спростовуються матеріалами справи.

Як вже було зазначено вище, позивачем до матеріалів справи залучено копії видаткових накладних № 1743 від 14.09.15 р. та № 1863 від 25.09.15 р., довіреності № 685 від 14.09.15 р., № 724 від 24.09.15 р., із яких вбачається, що спірний товар отримано уповноваженою особою підприємства відповідача.

В договорі сторони узгодили строки оплати, які в подальшому в додатковій угоді до договору були викладені в іншій редакції, яка передбачала, що остаточний розрахунок за отриманий товар має бути здійснений протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки відповідної продукції.

Видаткові накладні, за якими було здійснено поставку товару, містять дату їх видачі, та підпис про отримання товару, відповідальної особи покупця.

Зважаючи на те, що останнім не зазначено іншу дату отримання товару, слід прийти до висновку про погодження Покупця, з датою у видатковій накладній, вчиненою Продавцем (позивачем).

Будь-яких доказів, які б свідчили про іншу дату отримання товару, відповідачем, відповідно до статтей 32,33 Господарського процесуального кодексу України, надано не було.

Спростовуються матеріалами справи і посилання відповідача відносно особи, що підписала позовну заяву.

Так, як вбачається із виписки з ЄДРПОУ, керівником Приватного науково-виробничого підприємства "Міркотех" є ОСОБА_2, яким і підписана, подана до суду позовна заява від 15.12.15 р.

Керуючись ст. 526, 610, 611, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Першотравенський ремонтно-механічний завод" (52803, Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Леніна, буд. 7, п/р 3880 в ПАТ "ПУМБ" м. Донецьк, МФО 334851, ) на користь Приватного науково-виробничого підприємства "Мікротех" (61004, м. Харків, вул. Селянська, буд. 34А, кв. 34, р/р 1534 в ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023, ) 36 748 (тридцять шість тисяч сімсот сорок вісім гривень) 80 коп. основного боргу, 135 (сто тридцять п'ять гривень) 90 коп. річних, 1 837 (одна тисяча вісімсот тридцять сім гривень) 44 коп. пені, 1 213 (одна тисяча двісті тринадцять гривень) 11 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 08.02.16р.

Суддя І.Ф. Мельниченко