ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2016 р. Справа № 914/2698/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

Скрипчук О.П.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Традекс» м. Дубно

на рішення господарського суду Львівської області від 05.11.2015 р.

у справі № 914/2698/15

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Традекс» м. Дубно

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю «КПК-Агроінвест» смт. Гніздичів Львівської обл.

до відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю «Агрітон» м. Жовква Львівської області

про зобов'язання виконати в натурі умови договору

за участю представників сторін від:

позивача: не з'явився;

відповідача-1: Косендюк Я.А. - представник (за довіреністю б/н 27.08.2015 р.);

відповідача-2: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.11.2015 р. у даній справі (суддя Пазичев В.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване численними обставинами, які будь-якого відношення для правильного вирішення спору не мають, пов'язані із спростуванням заперечень відповідача, які не стосуються предмету позовних вимог, проте, єдиною підставою відмови у позові, яка дійсно стосується предмету позову, є оцінка умов договору про відстрочення виконання зобов'язань від 29.04.2014 р. укладеного між сторонами. Зокрема у цій частині судом зазначено, що сторони угоди не визначили (не погодили між собою) конкретно станом на термін поставки - 20.07.2015 р. розмір зобов'язання (заборгованості) відповідача за угодою в доларовому еквіваленті згідно п. 2, та ціну, за якою має бути поставлений товар, у відповідності до п.п. 4, 5 угоди, не уклали додаткових угод для конкретизації (визначення) цих умов, що унеможливлює встановлення розміру зобов'язання відповідача-1 за угодою станом на термін поставки - 20.07.2015 р., спонукання до виконання якого є предметом даного позову.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, за клопотанням відповідача-1, ухвалою 20.08.2015 р. залучено до участі у справі у якості відповідача-2 - ТОВ «Агрітон», хоча до завершення судового розгляду у місцевому суді, позивачем вимоги до залученого іншого відповідача вимоги не пред'являлися.

Позивачем подано апеляційну скаргу б/н від 18.11.2015 р. на вказане рішення господарського суду Львівської області у якій зроблено посилання на ті ж пункти 2, 4, 5 договору про відстрочення виконання зобов'язань від 29.04.2014 р. які на його думку повністю врегулювали усі істотні умови договору в тому числі і одиницю виміру товару, його ціну у іноземній валюті та умови поставки. За таких обставин, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному об'ємі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, як і зрештою суд, посилався на обставини, які не входять до предмету доказування у даній справі, зокрема: спосіб захисту не відповідає встановленим законодавством способам захисту порушених прав; оскільки порука припинилася до дати укладання договору про відстрочення виконання зобов'язань від 29.04.2014 р., то відповідно припинилося зобов'язання, яке є предметом цього договору про відстрочення виконання зобов'язань від 29.04.2014 р. і такий договір є недійсним; договір від 29.04.2014 р. не є новацією, яка передбачена ст. 604 ЦК України, оскільки укладений не між сторонами правочину за яким припиняється попереднє зобов'язання, а між іншими сторонами. Внаслідок зазначених вище обставин, апелянт вважає, що суд повинен визнати недійсним договір від 29.04.2014 р. При цьому, не зазначивши жодної правової підстави (процесуальної норми), якою передбачена процесуальна можливість суду визнати такий правочин недійсним без окремої позовної вимоги (зустрічної позовної вимоги в межах даної справи). Таким чином, відповідач просить апеляційний суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники позивача та відповідача-1 у судовому засіданні підтримали доводи та заперечення, викладені у апеляційній скарзі та відзиві на таку.

Дослідивши матеріали справи в сукупності з доводами та запереченнями сторін, викладених у апеляційній скарзі та запереченнях на таку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оспорюване рішення суду першої інстанції скасування із прийняттям нового рішення про задоволення позову, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, між ТОВ «Агрітон» та ТОВ «Традекс» (позивачем) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції № 28-10-13 К від 28.10.2013 р., згідно п.1 якого передбачено, що продавець (ТОВ «Агрітон») зобов'язується продати, а покупець (ТОВ «Традекс») прийняти та оплатити товар - кукурудзу 3-го класу, урожаю 2013 р. у термін та на умовах, передбачених цим договором. (т.1 а.с. 56-58)

Згідно платіжних доручень №№ 696 та 697 від 30.10.2013 р. позивачем сплачено загалом ТОВ «Агрітон» на виконання вказаного вище договору 2 220 000 грн. (т.1 а.с. 59, 60)

10.12.2013 р. між ТОВ «Традєкс» (позивач) та ТОВ «КПК-Агроінвест» (відповідач), укладено договір поруки №1-П, відповідно до умов якого, ТОВ «КПК-Агроінвест» виступило поручителем перед ТОВ «Традєкс» за виконання обов'язку ТОВ «Агрітон» (боржник) за договором поставки сільськогосподарської продукції № 28-10-13 К від 28.10.2013 р. (т.1 а.с. 54-58)

Згідно п. 3 договору поруки ТОВ «КПК-Агроінвест» взяло на себе зобов'язання, у разі порушення боржником обов'язку за основним договором, самостійно виконати зазначений обов'язок боржника перед ТОВ «Традєкс» в строк до 01.05.2014 р. шляхом поставки кукурудзи 3-го класу в кількості 2000 тон по ціні 1100,00 грн. за 1 тн. на загальну суму 2 220 000 грн., що в перерахунку на дату проведення ТзОВ «Традєкс» передоплати за товар, згідно умов основного договору становить 270000 доларів США.

29.04.2014 р. між ТОВ «КПК-Агроінвест» та ТОВ «Традєкс» укладено угоду про відстрочення виконання зобов'язань (т.1 а.с. 61-62)

Пунктами 1, 2 та 3 такої угоди передбачено, що ТОВ «КПК-Агроінвест» взяло на себе зобов'язання в рахунок погашення заборгованості боржника (ТОВ «Агрітон») у розмірі 2 220 000 грн., що виникла на підставі договору поставки сільськогосподарської продукції № 28-10-13 К від 28.10.2013 р., що в перерахунку на дату проведення ТзОВ «Традєкс» передоплати за товар згідно умов основного договору становить 270 000 доларів США, поставити для ТзОВ "Традєкс" продовольчий ріпак урожаю 2015 року, а датою поставки такого товару є 20 липня 2015 року.

Крім цього, відповідно до п. 5 угоди, у разі, якщо сторони не дійдуть згоди про розмір ціни на товар, то ціною такого товару вважається ціна, яка склалася у Львівській області на 01.07.2015 р., за аналогічних умов поставки, в доларах США, яка визначається на основі інформації з офіційних видань незалежного аналітичного агентства ТОВ «ЦМД «Украгроконсалт» () станом на 01.07.2015 р.

Оскільки сторонами на виконання п.5 угоди сторонами не укладено додаткової угоди та не вчинено будь-яких інших дій які б свідчили про погодження ціни товару, позивачем отримано від ТОВ «ЦМД «Украгроконсалт» лист за вих. № 145/15 від 17.07.2015 р. з інформацією про те, що станом на 01 07.2015 р. ціни озимого продовольчого ріпаку урожаю 2015 року на умовах поставки ЕХW франко-елеватор у Львівській області, з урахуванням ПДВ склалися в діапазоні 7600-7700 грн. за тонну, або 362-367 дол./т за офіційним курсом НБУ на вказану дату. (т.1, а.с. 22)

Таким чином, позивачем відповідно до отриманої інформації від ТОВ «ЦМД «Украгроконсалт» сформовано суму позовних вимог у вигляді зобов'язання виконати умови договору шляхом поставки ріпаку озимого вагою 740,74 т. виходячи із середньоарифметичної ціни 362-367 = 364,5 доларів США за одну тону при здійсненій передоплаті у сумі 270 000 доларів США.

Враховуючи встановлене, судом апеляційної інстанції враховується, що у відповідності до ч.ч.2, 3 ст. 215, ч.1 ст. 204 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, оскільки угода про відстрочення виконання зобов'язань від 29.04.2014 р., як і зрештою вірно зазначено судом першої інстанції, не є правочином, недійсність якого передбачена законом (нікчемний правочин), його не визнано судом недійсним у іншому судовому провадженні, вимога про його недійсність не була предметом спору у межах даного позовного провадження, вірним є висновком про те, що такий правочин є правомірним і обов'язковим до виконання.

Оцінюючи умови вказаної вище угоди від 29.04.2014 р., суд апеляційної інстанції приходить до безальтернативного висновку про те, що сторони такої угоди у п. 5 узгодили усі істотні умови, де передбачили загальну ціну та за одиницю товару у іноземній валюті виходячи із даних іншого, конкретно узгодженого суб'єкта господарювання, дату на яку визначатиметься ціна та найменування товару, тому обґрунтовано позивачем взято за основу середньоарифметичну ціну за одну тону ріпаку озимого урожаю 2015 року, вартістю 364,5 доларів США.

Крім цього, у відповідності до п.5 ч. 2 ст. 16, ст. 525 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 7 наведеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки п.3 угоди від 29.04.2014 р. передбачено строк поставки товару - до 20.07.2015 р., наявним є прострочення боржника (відповідача) щодо поставки товару станом на дату звернення позивача до суду із позовною заявою за вих. № 1 від 30.07.2015 р., зареєстрованої у канцелярії господарського суду Львівської області 05.08.2015 р.

У даному разі, враховуючи предмет позовних вимог, позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного цивільного права шляхом звернення з вимогою про присудження до виконання обов'язку в натурі, що передбачено зазначеною вище нормою цивільного законодавства і чим заперечення відповідача-1 з цього приводу, спростовуються.

Щодо заперечень відповідача про можливість визнання угоди від 29.04.2014 р. недійсною без пред'явлення про таке окремої позовної вимоги, суд апеляційної інстанції враховує, що дійсно, згідно п.1 ч.1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству. Проте, оскільки судом не встановлено, а відповідачем не доведено будь-якими доказами суперечливість вказаної вище угоди чинному законодавству, підстави для застосування п.1 ч.1 ст. 83 ГПК України як у суду першої інстанції, так і у апеляційного, відсутні.

Правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову у позові також щодо залученого судом відповідача-2, до якого вимоги позивачем не пред'являлися, хоча окремі підстави для такої відмови окрім загальних, які стосуються відмови у позові щодо обох відповідачів, судом не зазначено. Проте, судом апеляційної інстанції враховується, що предметом договору поставки від 28.10.2013 р. є кукурудза 3-го класу урожаю 2013 року, який не є предметом даного спору, а предметом договору про відстрочення зобов'язань від 29.04.2014 р., який є єдиною підставою даного позову із самостійною вимогою позивача саме до відповідача-1 - озимий продовольчий ріпак урожаю 2015 р.

Таким чином, позовні вимоги по вказаних вище договорах не є тотожними, а різними, тому можливе виникнення зобов'язань, їх можливе припинення по договору поставки від 28.10.2013 р., не входить в предмет доказування і дослідження судом, як і аналогічно чинність чи нечинність зобов'язань відповідача-2 перед позивачем на підставі такого договору.

За обставин викладених вище, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що оспорюване рішення місцевого господарського суду в частині відмови у позові щодо вимог до відповідача-1 не обґрунтоване чинним законодавством, прийняти внаслідок помилкової оцінки доказів та обставин справи, тому у цій частині підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про його задоволення.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником у апеляційній скарзі правомірно зроблено посилання на належні та допустимі докази, які були додані до позовної заяви і містяться у матеріалах справи, зроблена вірна їх оцінка, тому така апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Зважаючи на часткове скасування рішення суду, у відповідності до ст. 49 ГПК України, судом здійснюється перерозподіл судового збору, сплачений позивачем за розгляд справи у першій інстанції, який підлягає стягненню як і сплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги із відповідача-1 на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд:

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 0511.2015 р. у даній справі № 914/2698/15 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про зобов'язання «КПК-Агроінвест» смт. Гніздичів Львівської області виконати умови договору в натурі. У цій частині прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В решта частині рішення залишити без змін.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «КПК-Агроінвест» (81740, смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області, ідентифікаційний код 37291385) виконати обов'язок в натурі за угодою про відстрочення виконання зобов'язання від 29.04.2014 р. шляхом здійснення поставки (передачі) для товариства з обмеженою відповідальністю «Традєкс» (35600, м.Дубно Рівненської області, вул. Д.Галицького,9, ідентифікаційний код 37083061) озимого продовольчого ріпаку урожаю 2015 року у кількості 740,74 тонни на загальну суму, еквівалентну 270 000 доларам США.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «КПК-Агроінвест» (81740, смт. Гніздичів Жидачівського району Львівської області, ідентифікаційний код 37291385) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Традєкс» (35600, м.Дубно Рівненської області, вул. Д.Галицького,9, ідентифікаційний код 37083061) суму 73 080, 00 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції та 80 388,00 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

5. На виконання вказаної постанови господарському суду Львівської області видати накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

2. Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.02.2016 р.

Головуючий-суддя О.І.Матущак

Судді О.П.Дубник

О.С.Скрипчук