ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Справа № 911/2111/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Кочерової Н.О.
суддівЄвсікова О.О. Саранюка В.І. - доповідача у справі
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"
на постанову відКиївського апеляційного господарського суду 26.10.2015
у справі господарського суду№ 911/2111/15 Київської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова група"
доДержавного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"
Треті особі, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай кепітал менеджмент" 2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аккорд"
Треті особі, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача1) Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" 2) Національний банк України
простягнення 17153413,01 грн.
за участю представників:

від позивача - Гладун А.І.

від відповідача - Дубей В.Ю.

від третьої особи 1 на стороні позивача - Гладишенко М.І.

від третьої особи 2 на стороні позивача - не з"явився

від третьої особи 1 на стороні відповідача - Грицик А.С.

від третьої особи 2 на стороні відповідача - Зінченко С.О.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.08.2015 у справі № 911/2111/15 в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова група" (позивач) відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 911/2111/15 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова група" задоволено частково, рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2015 у справі № 911/2111/15 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (відповідач) на користь позивача 3 % річних в сумі 1 305 981,47 грн., збитки від інфляції в сумі 23 550 198,78 грн. та судового збору - 72 406,57 грн., в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить Вищий господарський суд України скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у даній справі та залишити в силі рішення господарського суду Київської області від 05.08.2015 у справі № 911/2111/15.

В касаційній скарзі заявник вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

В додаткових поясненнях Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" надало суду кредитний договір № 06 від 26.02.2014, договір застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014, укладені банком з Національним банком України та реєстр, укладених АТ "Дельта Банк" кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення Національному банку України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у даній справі, як законну та обґрунтовану.

Національний банк України подав письмові пояснення стосовно касаційної скарги, в яких просив скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі та залишити в силі рішення Господарського суду Київської області від 05.08.2015 у справі № 911/2111/15, зазначаючи при цьому, що майнові права за договором кредитної лінії від 27.12.2013. №ВКЛ-2007072/1 знаходяться в заставі Національного банку України, а відтак, їх незаконне відчуження Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" без згоди Національного банку України на таке відчуження порушує його законні права та інтереси як заставодержателя.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.12.2015 продовжено строк розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, 27.12.2013 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (кредитор) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (позичальник) укладено договір кредитної лінії № ВКЛ-2007072/1, відповідно до якого кредитор взяв на себе зобов'язання надати позичальнику кредит (грошові кошти) у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

За умовами кредитного договору Банк видав відповідачу кредит, проте останній свій обов'язок по його своєчасному поверненню та сплаті відсотків виконував неналежним чином, з огляду на що у відповідача утворилась перед Банком заборгованість: за кредитом - в сумі 54 156 500 грн., за процентами - в сумі 2 198 902,26 грн., зі сплати пені - 32 652,19 грн., штрафу в сумі 162 469,50 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються та встановлені під час розгляду господарської справи № 911/3411/14, в якій постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стягнуто 54 156 500,00 грн. заборгованості за кредитом, 2 198 902,26 грн. заборгованості за процентами, 32 652,19 грн. пені та 162 469,50 грн. штрафу.

26.02.2014 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (позичальник) та Національним банком України (кредитор) укладено кредитний договір № 06, відповідно до якого Національним банком України надано ПАТ "Дельта Банк" кредит для збереження ліквідності в забезпечення виконання зобов'язань, за яким між ПАТ "Дельта Банк" та Національним банком України укладено договір застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014, відповідно до якого Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" передано в заставу майнові права за кредитними договорами, що укладені ПАТ "Дельта Банк" з юридичними і фізичними особами, зазначеними в додатку № 1 до договору.

Відповідно до пункту 3.4.2 договору застави майнових прав заставодавець зобов'язаний не відчужувати майнові права в будь-який спосіб та не обтяжувати їх зобов'язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої згоди заставодержателя.

12.09.2014 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент (до зміни назви - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами - адміністратор Пенсійних фондів "Дельта Капітал") як новий кредитор та Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" як первісний кредитор уклали договір про відступлення права вимоги (далі договір відступлення права вимоги 1), в якому погодили, що Банк передає, а ТОВ "Скай Кепітал Менеджмент" приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань боржником за кредитним договором, а саме права вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом в розмірі 54 156 500,00 грн. та повернення заборгованості за процентами в сумі 3 973 454,99 грн. Всього загальна сума вимог, які виникли і нарахована за кредитним договором на день укладення договору відступлення права вимоги 1, складає 58 129 954,99 грн.

Згідно з пунктом 1.3 договору відступлення права вимоги 1, з моменту набрання чинності цим договором, ТОВ "Скай кепітал менеджмент" повністю замінює ПАТ "Дельта Банк" у кредитному договорі та отримує всі права, що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, що зазначені в пункті 1.2 цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору відступлення права вимоги 1, разом з правом вимоги виконання зобов'язань, що передається за цим договором, до ТОВ "Скай кепітал менеджмент" переходять права за договорами, що забезпечують виконання зобов'язання, а саме права заставодержателя, що виникають з договорів застави, укладених між ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем: № ВКЛ-2007072/1/S2 від 27.12.2013 та № ВКЛ-2007072/1/S1 від 27.12.2013, та права ПАТ "Дельта Банк", що виникають з укладеного між ним та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" договору про відступлення права вимоги від 27.12.2013.

Пунктом 1.4 договору відступлення права вимоги 1 сторони погодили, що ціна відступлення права вимоги за кредитним договором, що підлягає сплаті ТОВ "Скай кепітал менеджмент" на користь ПАТ "Дельта Банк" становить 58 129 954,99 грн.

У зв'язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 388 248 грн., 22.12.2014 сторони підписали додатковий договір № 1 до договору відступлення права вимоги 1, яким, серед іншого, погодили викласти пункт 1.1 договору відступлення права вимоги 1 в такій редакції: Банк передає, а ТОВ "Скай кепітал менеджмент" приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань боржника за кредитним договором, а саме права вимоги щодо повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154,26 грн., повернення (сплата) заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1 774 552,73 грн., повернення (сплата) заборгованості за процентами та/або процентів, що не нараховані та підлягають нарахуванню за кредитним договором. Всього загальна сума вимог, які нараховані та/або пред'явлені за кредитним договором, станом на 22.12.2014 складає 53 741 706,99 грн.

12.02.2015 ТОВ "Скай кепітал менеджмент" (первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова група" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги № 8/2-VP (далі договір відступлення права вимоги 2), в якому погодили, що ТОВ "Скай кепітал менеджмент" передає, а ТОВ "Правнича консалтингова група" приймає на себе право вимоги належного виконання зобов'язань Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" за кредитним договором, в тому числі права вимоги щодо: повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154,26 грн., повернення (сплата) заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1 774 552,73 грн. та повернення (сплата) заборгованості за процентами та/або процентів, що не нараховані та підлягають нарахуванню за основним договором.

Всього загальна сума вимог, які нараховані та/або пред'явлені за кредитним договором, станом на 12.02.2015 - дату укладення цього договору, складає 53 741 706,99 грн.

Відповідно до пункту 2.3 договору відступлення права вимоги 2, з моменту підписання уповноваженими представниками сторін цього договору до ТОВ "Правнича консалтингова група" переходять всі права вимоги за кредитним договором та договорами, укладеними в забезпечення виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, в повному обсязі і на умовах, визначених кредитним договором, включаючи право вимоги до боржником по поверненню отриманого кредиту, сплати процентів за його користування, комісій, штрафів та пені, які вже нараховані ТОВ "Скай Кепітал менеджмент" на дату укладення цього договору і розмір яких зазначений в п. 1.1 цього договору, а також права вимоги, які ще не нараховані (не висунуті) або які виникнуть за кредитним договором.

Пунктом 1.5 договору відступлення права вимоги 2 сторони погодили, що ціна відступлення права вимоги за кредитним договором, що підлягає сплаті новим кредитором на користь ТОВ "Скай кепітал менеджмент", становить 58 229 954,99 грн.

Листом-повідомленням від 12.02.2015 про заміну кредитора у зобов'язанні ТОВ "Скай кепітал менеджмент" повідомило Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про укладення договору відступлення права вимоги 2.

28.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова група" (клієнт) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Акорд" (фактор) уклали договір факторингу № 1/28-04 відповідно до умов якого клієнт передав (відступив), а фактор прийняв і зобов'язався оплатити клієнту за визначеною цим договором ціною права вимоги за грошовими зобов'язаннями щодо сплати процентів, неустойок і інших платежів, які пов'язані з порушенням порядку сплати процентів, що виникли у клієнта на підставі кредитного договору.

В пункті 1.3 договору факторингу сторони визначили характеристику (зміст) прав вимоги, переданих клієнтом фактору за цим договором, які виникли чи виникнуть за кредитним договором: - повернення (сплата) заборгованості відповідача за процентами в розмірі 1 774 552,73 грн., нарахованих але не сплачених на дату 11.09.2014 включно; - повернення (сплата) заборгованості боржника за процентами та/або процентів, що не нараховані та підлягають нарахуванню; - повернення (сплата) заборгованості боржника за процентами та/або процентів, які виникнуть у майбутньому; - сплати боржником усіх видів неустойок та інших платежів, що підлягають сплаті за порушення порядку сплати процентів, не виплачених на дату укладення цього договору.

Отже, внаслідок укладення договору факторингу з ТОВ "Фінансова компанія "Акорд", у позивача залишилось, передане йому ТОВ "Скай кепітал менеджмент" за договором відступлення права вимоги 1, право вимоги належного виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором щодо повернення заборгованості за кредитом в розмірі 51 967 154,26 грн.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, присудженої до стягнення у справі № 911/3411/14, позивач 12.05.2015 отримав грошові кошти в сумі 7 029 632,19 грн. та 28.05.2015 - в сумі 26 345 478,92 грн., з призначенням платежу "перерахування коштів як погашення боргу згідно з наказом Господарського суду Київської області № 911/3411/14 від 25.11.2014 про стягнення з ДП "Укрспирт" заборгованості.

29.04.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова група" звернулося до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" з вимогою, в якій, з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, просило у семиденний строк з дня отримання цієї вимоги сплатити суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 16 043 142 грн. та 3 % річних в сумі 1 110 271,01 грн., нарахованих за період з 28.07.2014 по 01.04.2015 за прострочення виконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі кредитного договору.

Позов ТОВ "Правнича консалтингова група" , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, заявлено про стягнення з відповідача збитків від інфляції в сумі 23 726 110,96 грн., нарахованих за період з 28.07.2014 по 31.05.2015 (в тому числі збитків від інфляції в сумі 175 912,18 грн., нарахованих на заборгованість по сплаті відсотків за період з 28.07.2014 по 15.12.2014) та 3 % річних в сумі 1 361 248,05 грн., нарахованих за період з 28.07.2014 по 07.06.2015 (в тому числі 3 % річних в сумі 25 483,17 грн., нарахованих на заборгованість по сплаті відсотків за період з 28.07.2014 по 15.12.2014).

Судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю з посиланням на відсутність у позивача права вимоги щодо виконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором, оскільки суд визнав правомірними та встановленими матеріалами справи доводи відповідача про те, що договір відступлення права вимоги від 12.09.2014, за яким ТОВ "Скай Кепітал Менеджмент" набув право вимоги до відповідача, є нікчемним, що встановлено рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "Дельта Банк" , яке прийнято на підставі статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та з урахуванням обставин, встановлених рішенням комісії з перевірки правочинів (інших договорів) та кредитних операцій, призначеної наказом № 67 від 11.02.2015 Уповноваженої особи Фонду. Виходячи з наведеного, судом першої інстанції зроблено висновок, що у ТОВ "Скай кепітал менеджмент" відсутнє право вимоги до відповідача, щодо стягнення заборгованості та будь-яких штрафних санкцій за кредитним договором, а отже укладений в подальшому договір відступлення права вимоги № 8/2-VP від 12.02.2015, відповідно до якого ТОВ "Правнича консалтингова група" набула права вимоги до відповідача не породжує для його сторін правових наслідків через нікчемність первісного договору відступлення права вимоги.

Суд апеляційної інстанції, не погоджуючись з правовою позицією місцевого господарського суду, скасував рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2015, прийняв нове рішення, яким частково задовольняючи позов про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 3% річних та інфляційних витрат, виходив з того, що правові підстави для віднесення договору відступлення права вимоги від 12.09.2014 до нікчемних відсутні. Крім того, суд апеляційної інстанції відмовив у решті позовних вимог з тих підстав, що право вимоги щодо стягнення процентів за кредитом, а отже і нарахування 3% та інфляційних збитків на вказане грошове зобов'язання у позивача відсутнє, оскільки його передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Акорд" по договору факторингу № 1-28-04 від 28.04.2015.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з наведеним та вважає висновки господарських судів попередніх інстанцій передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язав.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Розподіл обов'язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин справи покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Для вирішення спору по суті судам слід встановити факт наявності права вимоги у позивача за кредитним договором № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013, відповідність договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай кепітал менеджмент та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", нормам статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", положенням статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Зазначеної позиції дотримується і Верховний суд України у постанові Пленуму "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9.

Підставою даного позову є договір відступлення права вимоги № 8/2-VР від 12.02.2015, укладений на підставі договору відступлення права вимоги від 12.09.2014.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу зазначених положень норм права вбачається, що у випадку заміни кредитора у зобов'язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а його права та обов'язки переходять до нового кредитора. Тобто зміст зобов'язання (обсяг прав та обов'язків його сторін) залишається незмінним. Відтак, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора, але обсяг цих прав та умови визначаються саме на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто законодавцем передбачено право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. (постанова Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 911/2445/14).

Суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки умовам укладеного ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Скай кепітал менеджмент" договору відступлення права вимоги 1, а відповідно і укладеному на підставі нього в подальшому договору відступлення права вимоги 2, відповідно до якого здійснено стягнення у даній справі. Тобто, в порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України судами не з'ясовано обсяг та умови переходу до ТОВ "Скай кепітал менеджмент" прав вимоги за кредитним договором, що в подальшому були відступлені ТОВ "Правнича консалтингова група".

Також, суд апеляційної інстанції не надав оцінки факту повернення ПАТ "Дельта Банк" на користь ТОВ "Скай кепітал менеджмент" грошових коштів у сумі 58 129 954,99 грн. за відступлення права вимоги за договором відступлення права вимоги 1, як наслідок недійсності нікчемного правочину через невідповідність вимогам п.п.1, 5, 7, 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції на час укладення договору відступлення права вимоги) Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням. У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Уповноважена особа Фонду вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Суд першої інстанції, посилаючись на порушення сторонами, при укладенні договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014, законодавства України та обмежень, встановлених Національним банком України, вказав на нікчемність договору про відступлення права вимоги від 12.09.2014. Суд зазначає, що майнові права кредитора - AT "Дельта Банк", що випливають з умов кредитного договору та договорів забезпечення, були передані у заставу Національному банку України за договором застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014 в забезпечення виконання банком своїх зобов'язань по поверненню кредиту рефінансування та сплаті процентів за користування ним. Умовами вищезазначеного договору застави майнових прав встановлено обмеження щодо предмету застави, зокрема, заставодавець (AT "Дельта Банк") зобов'язаний не відчужувати майнові права в будь-який спосіб та не обтяжувати їх зобов'язаннями на користь третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди заставодержателя.

Суд апеляційної інстанції, при прийнятті постанови у даній справі, не прийняв до уваги договір застави майнових прав № 06/ЗМП від 26.02.2014, оскільки сторонами не доведено, що кредитний договір віднесено до договорів, право вимоги за якими передано AT "Дельта Банк" в заставу Національному банку України.

Разом з тим, AT "Дельта Банк" до додаткових пояснень у справі додано реєстр укладених АТ "Дельта Банк" кредитних договорів з фізичними та юридичними особами, що пропонуються у забезпечення Національному банку України, що є невід'ємною частиною договору застави майнових прав № 06/ЗМ від 26.02.2014. У вказаному реєстрі міститься кредитний договір № ВКЛ-2007072/1 від 27.12.2013, укладений з Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт".

Зазначеному реєстру суди також не надали правової оцінки.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України "Про заставу" заставодавець має право відчужувати предмет застави, передати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Правом

контролю за предметом застави наділений за законом та належним чином укладеним договором застави заставодержатель. У разі відчуження предмета застави, передачі його у користування іншій особі або іншого розпорядження цим предметом у інший спосіб є порушенням права заставодержателя. Заставодержателю належить право на звернення до суду щодо оспорення дій, вчинених із предметом застави без його згоди, з підстав, передбачених статтями 203 та 215 Цивільного кодексу України (така позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 922/3131/14).

З урахуванням викладеного, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції відповідно до статті 111-7 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів були неповно з'ясовані обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, порушено та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, у зв'язку з чим суди прийшли до передчасних висновків у справі, а постановлені судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими.

Встановлення зазначених обставин виходить за межі перегляду справи в порядку касації та є підставою для скасування рішення і постанови з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також вжити заходів щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду справи та прийняти рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Київської області від 05.08.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2015 у справі № 911/2111/15 скасувати.

Справу № 911/2111/15 передати на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя Н. Кочерова

Судді О. Євсіков

В. Саранюк