ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2016р. Справа № 914/4138/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)
до відповідача:Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стрийська вежа» (м. Львів)
про:стягнення 16897 грн. 17 коп. (з яких: 8403,91 грн. - основний борг; 1507,76 грн. пеня; 593,99 грн. 3% річних; 6391,51 грн. інфляційні)
Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Корчинському О. І.

Представники:

Позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 13.05.2014 р. № 14-127)
Відповідача:ОСОБА_2 представник (довіреність від 14.12.2015 р.) ОСОБА_3 представник (довіреність від 14.12.2015 р.)

02.12.2015 р. на розгляд господарського суду Львівської області за вх. № 4270 поступила позовна заява від Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стрийська вежа» про стягнення 16897 грн. 17 коп. (з яких: 8403,91 грн. - основний борг; 1507,76 грн. пеня; 593,99 грн. 3% річних; 6391,51 грн. інфляційні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано умови договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. № 13/2885-БО-21, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за газ, отриманий у 2013 році на суму 8403,91 грн. За неналежне виконання грошового зобовязання, позивачем нараховано і заявлено до стягнення 1507,76 грн. пені, 593,99 грн. 3% річних та 6391,51 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 04.12.2015 р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 22.12.2015 р.

18.12.2015 р. до суду за вх. № 55072/15 від відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому він повністю заперечив позовні вимоги та просить суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 22.12.2015 р. оголошувалась перерва до 02.02.2016 р.

Позивач вимоги суду виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Представник позивача позов підтримав повністю, просив суд задоволити позовні вимоги, з підстав наведених у позовній заяві та поясненнях.

Відповідач вимоги суду виконав, відзив на позовну заяву представив, проти позову заперечив, явку повноважних представників в судове засідання забезпечив.

Представники відповідача позов заперечили повністю, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що протягом 2013 року позивачем поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 60265,93 грн., що підтверджується актами прийому-передачі, копії котрих долучено до позовної заяви. На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р.№ 13/2885-БО-21, відповідачем оплачено за отриманий газ на суму 62276,33 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії котрих долучено до відзиву на позовну заяву. Також, відповідач зазначає, що у платіжному дорученні від 27.02.2013 р. № 26, проведеного банком 28.02.2013 р., було допущено описку в призначенні платежу, а саме: зазначено згідно договору № 13/2884-БО-21 замість договору № 13/2885-БО-21. Відповідач надіслав позивачу лист від 16.10.2014 р. вих. № 35, в якому зазначив про помилку, допущену в призначенні платежу платіжного доручення № 26, проведеного банком 28.02.2013 р. та просив кошти у розмірі 10414,32 грн., сплачені вказаним платіжним дорученням зарахувати, як оплату по договору № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р. Позивачем зазначені кошти відповідачу не повернуто та не зараховано як оплату за договором № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р.

Розглянувши документи і матеріали, подані до суду, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

28.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» (Продавець, позивач у справі) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Стрийська вежа» (Покупець, відповідач у справі) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 13/2885-БО-21 (надалі - Договір; оригінал оглянуто в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець (позивач) зобовязується передати у власність Покупцю (відповідачу) у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, або/та природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дії статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ) на умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами (п. 1.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач, протягом 2013 року, передав відповідачу природний газ в обсязі 13,000 тис. м3 на загальну суму 60265,92 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу (оригінали оглянуто в судовому засіданні, копії долучено до матеріалів справи).

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як стверджує позивач, в порушення умов Договору, відповідач не у повному обсязі виконав свої зобовязання, сплативши лише 51862,01 грн. за отриманий природний газ, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 8403,91 грн.

Відповідач стверджує, що ним здійснено оплату за природний газ, отриманий протягом 2013 року за договором купівлі-продажу природного газу № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р. на суму 62276,33 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 31.01.2013 р. № 14 на суму 11328,02 грн., від 27.02.2013 р. № 26 (проведено банком 28.12.20013 р.) на суму 10414,32 грн., від 28.03.2013 р. № 39 (проведено банком 29.03.2013 р.) на суму 9915,51 грн., від 30.04.2013 р. № 52 на суму 4899,49 грн., від 29.05.2013 р. № 67 (проведено банком 30.05.2013 р.) на суму 500,00 грн., від 27.06.2013 р. № 82 на суму 2218,99 грн., від 30.09.2013 р. № 122 на суму 3000,00 грн., від 30.10.2013 р. № 137 (проведено банком 31.10.2013 р.) на суму 2000,00 грн., від 31.10.2013 р. № 139 (проведено банком 04.11.2013 р.) на суму 2000,00 грн., від 26.11.2013 р. № 148 (проведено банком 28.11.2013 р.) на суму 10000,00 грн., від 24.12.2013 р. № 163 на суму 6000,00 грн. (копії долучено до матеріалів справи). Отже, відповідачем здійснено переплату у розмірі 2010,41 грн.

Як стверджує відповідач, у платіжному дорученні від 27.02.2013 р. № 26 (проведено банком 28.02.2013 р.) на суму 10414,32 грн., допущено описку в призначені платежу, а саме: невірно зазначену номер договору 13/2884-БО-21 замість 13/2885-БО-21.

Судом встановлено, що між сторонами не було укладено договору № 13/2884-БО-21 від 28.12.2012 р.

З платіжного доручення від 27.02.2013 р. № 26 (проведено банком 28.02.2013 р.) на суму 10414,32 грн. вбачається, що зазначені кошти перераховані відповідачем на рахунок позивача № 1 у Головному операційному управлінню АТ «Ощадбанк» у м. Києві, код банку 300465. Саме такий рахунок позивача зазначено у договорі купівлі-продажу природного газу № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р. (п. 12 «Адреси та реквізити сторін»). Позивач не заперечив, що кошти в сумі 10414,32 грн. поступили на його рахунок. Доказів повернення зазначених коштів відповідачу позивачем не надано.

Відповідач надіслав позивачу лист від 16.10.2014 р. № 35, в якому повідомив позивача, що в платіжному дорученні № 26, проведеного банком 28.02.2013 р., в призначені платежу допущено помилку в номері договору, а саме: вказано № 13/2884-БО-21, а має бути - № 13/2885-БО-21 та просив кошти в сумі 10414,32 грн. перераховані платіжним дорученням № 26 від 28.12.2012 р. врахувати, як оплату по договору № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р.

Зазначений лист позивачем не взято до уваги, кошти в сумі 10414,32 грн. не повернуто відповідачу та не зараховано, як оплату по договору № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. При цьому, ці дані встановлюються такими засобами письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Вимоги, що предявляються до доказів визначені ст. 34 ГПК України. Згідно вказаної норми, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Загальні правила, види і стандарти розрахунків юридичних і фізичних осіб та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, визначені Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка затверджена постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22 (із змінами та доповненнями).

Нормами зазначеної Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів, у тому числі платіжних доручень.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції, розрахункові документи складаються на бланках, форми яких наведені в додатках до цієї Інструкції. Реквізити розрахункових документів за цими формами заповнюються згідно з вимогами додатка 8 до цієї Інструкції та відповідних її глав. При цьому, згідно п. 2.3 Інструкції, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа, несе особа, яка оформила цей документ і подала його до обслуговуючого банку.

Зокрема, згідно п. 3.1 Інструкції, платіжне доручення, одним із реквізитів якого є графа «призначення платежу», оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції.

В силу п. 3.8 Інструкції, реквізит «призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

У графі «призначення платежу» в платіжному дорученні № 26 від 27.02.2013 р. (проведено банком 28.02.2013 р.) відповідачем зазначено «за газ природний спожитий в лютому 2013 року згідно договору № 13/2884-БО-21 від 28.12.2012 р.».

Відповідач подавав позивачу відомості обліку розрахунків відповідача з позивачем в 2013 році по договору від 28.12.2012 р. № 13/2885-БО-21, в яких зазначено переплату на суму 2010,4 грн. (копії відомостей долучено до матеріалів справи).

Також, після вчинення банківської операції, відповідач повідомив позивача щодо помилки у призначені грошових коштів, перерахованих за платіжним дорученням № 26 від 27.02.2013 р. (проведено банком 28.02.2013 р.) та просив позивача зарахувати кошти, сплачені за вказаним платіжним дорученням, як оплату по договору № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р. (копію листа від 16.10.2014 р. № 35 долучено до матеріалів справи).

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно платіжного доручення від 27.02.2013 р. № 26 (проведено банком 28.02.2013 р.), відповідачем перераховано позивачу 10414,32 грн. за природний газ, спожитий в лютому 2013 року. Згідно листа від 16.10.2014 р. № 35, відповідач повідомив позивача щодо помилки у призначені грошових коштів, перерахованих за платіжним дорученням № 26 від 27.02.2013 р. (проведено банком 28.02.2013 р.) та просив зарахувати кошти, сплачені за вказаним платіжним дорученням, як оплату по договору № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р. Позивачем зазначені кошти не повернуті відповідачу.

Таким чином, відповідач здійснив оплату за природний газ, отриманий протягом 2013 року, згідно умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р., на загальну суму 62276,33 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, протягом 2013 року, згідно умов договору купівлі-продажу природного газу № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р., позивачем поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 60265,93 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем повністю виконано умови договору купівлі-продажу природного газу № 13/2885-БО-21 від 28.12.2012 р. щодо оплати за газ, отриманий протягом 2013 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 4, 43, 45, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стрийська вежа» про стягнення 16897 грн. 17 коп. (з яких: 8403,91 грн. - основний борг; 1507,76 грн. пеня; 593,99 грн. 3% річних; 6391,51 грн. інфляційні) відмовити повністю.

Повне рішення складено 08 лютого 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Цікало А.І.