номер провадження справи 13/196/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2016 Справа № 908/5958/15

За позовом: Приватного підприємства Альянс-група, м. Кременчук Полтавської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод, м. Запоріжжя

про стягнення 46 900,29 грн.

За зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод, м. Запоріжжя

до відповідача: Приватного підприємства Альянс-група, м. Кременчук Полтавської області

про стягнення 53 569,88 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від Приватного підприємства Альянс-група: не зявився

від Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод: ОСОБА_1, довіреність № 4-5-17 від 26.12.2014 р.

Приватне підприємство Альянс-група звернулось до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод 46 900,29 грн. за договором .№ 01-2015 про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2015р.

04.12.2015р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/5958/15 та призначено до розгляду на 21.12.2015р.

Ухвалою суду від 21.12.2015р. розгляд справи відкладено на 19.01.2016р. та витребувано додаткові докази.

Ухвалою суду від 18.01.2016р. прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод про стягнення 53 569,88 грн. згідно договору № 01-2015 про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2015р. та призначено судове засідання на 19.01.2016р.

Ухвалою суду від 19.01.2016р. розгляд справи відкладено на 28.01.2016р. та витребувано додаткові докази.

Ухвалою суду від 28.01.2016р. розгляд справи відкладено на 03.02.2016р. та витребувано додаткові докази.

До початку розгляду справи представником Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод заявлено клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

03.02.2016р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

Представник Приватного підприємства Альянс-група в судові засідання жодного разу не зявився. Про дату, час та місце призначених судових засідань підприємство було повідомлено своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал.

27.01.2016р. представник Приватного підприємства Альянс-група надіслав клопотання від 26.01.2016р., у якому просить суд слухати справу без участі представника позивача, за наявними у справі документами.

Також, представник Приватного підприємства Альянс-група підтримує позовні вимоги, викладені в позовній заяві від 23.12.2015р. та просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод 46 900,29 грн. за договором .№ 01-2015 про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2015р., а саме: 32 007,00 основний борг, 3 588,29 грн. пеня та 11 305,00 грн. додаткові витрати. Позовні вимоги засновані на приписах ст.ст. 6, 7, 11 Конвенції КДПВ, ст.ст. 549, 625, 901, 903, 909 ЦК України, ч. 1 ст. 307 ГК України та ст.ст. 54-57 ГПК України. Крім того, представник Приватного підприємства Альянс-група заперечує проти заявленого зустрічного позову у повному обсязі та просить суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Електропривод в задоволені зустрічної позовної заяви.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод в судових засіданнях заперечив проти первісної позовної заяви, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву № 16-09 від 15.01.2016р. та просить суд відмовити Приватному підприємству Альянс-груп в задоволені первісного позову в повному обсязі. Також, представник Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод підтримав зустрічну позовну заяву № 16-15 від 18.01.2016р. та просить суд стягнути в Приватного підприємства Альянс-група заборгованість в сумі 40 282,92 грн., неустойку в розмірі 1 % від суми в розмірі 402,83 грн., пеню та 3 % річних у розмірі 2 541,69 грн., додаткові втрати в розмірі 10 342,44 грн., а всього 53 569,88 грн.

Суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника Приватного підприємства Альянс-група, за наявними у справі матеріалами та поясненнями представника Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод, суд

В С Т А Н О В И В:

25.08.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Електропривод (Замовник) та Приватним підприємством Альянс-група (Перевізник) був укладений договір № 01-2015 про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом (надалі Договір).

Згідно із п. 1.1 Договору, у відповідності до умов цього Договору Замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а Перевізник зобов'язується здійснити перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжнародному сполученні до умов Заявок Замовника, а Замовник зобов'язується сплатити погоджену Сторонами провізну плату.

Заявка є невід'ємною частиною цього Договору, в якій відображається

істотні умови кожного конкретного перевезення, а саме: найменування товару, кількість (вага) та пакування вантажу, його особливі характеристики, найменування та місцезнаходження Відправника та Одержувача вантажу, пункти відправлення та призначення вантажу, маршрути перевезення, державні реєстраційні номери транспортного засобу, прізвище, ім'я, по-батькові та інші особисті дані водія транспортного засобу, вимоги щодо технічного та санітарного стану транспортного засобу, особливі вказівки Замовника, дата і час завантаження та розвантаження або строк виконання перевезення, розмір провізної плати, інші вимоги перевезення вантажу (п. 1.2 Договору).

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що водій залучений Перевізником до виконання зобов'язань за цим Договором, є його уповноваженою особою та діє від його імені.

Відповідно до п.п. 2.1.1 та п.п. 2.1.2 Договору, Замовник зобовязується оформити письмову Заявку на перевезення вантажу із зазначенням: найменування Відправника, адреси завантаження, дати та часу подачі транспортного засобу, найменування Одержувача вантажу, адреси розвантаження, назви та характеристики вантажу, його об'єм (розмір, вагу, кількість вантажних місць), розмір проїзної плати та інші умови перевезення. Своєчасно та в повному обсязі сплачувати Перевізнику погоджену провізну плату, відповідно до умов цього Договору.

Забезпечити подачу транспортного засобу під завантаження в узгоджені Сторонами в Заявці строки, і в стані, в усіх відношеннях придатному для автомобільних перевезень довіреного вантажу (відповідно до санітарних, технічних, гігієнічних та інших вимог), з урахуванням вимог Заявки, типу вантажу, а також норм законодавства України та держав призначення транзиту (п.п. 2.2.1 Договору).

В підпункті 2.2.4 Договору зазначено, що при прийнятті вантажу водій Перевізника зобов'язаний перевірити:

- точність записів, зроблених Замовником в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR), що стосується кількості вантажних місць, а також їх маркування та нумерації;

- зовнішній стан вантажу та його пакування, укладки.

Згідно із п.п. 2.3.2 Договору, Сторони зобовязуються належним чином виконувати свої зобовязання за цим Договором.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціни на послуги та порядок розрахунків за цим Договором узгоджуються Сторонами в Заявках на перевезення і зазначаються у рахунках-фактурах Перевізника.

25.08.2015р. на адресу перевізника, електронною поштою, надійшла Заявка № 1 на перевезення вантажу, в міжнародному сполученні за маршрутом м. Запоріжжя - м. Чірчік (Узбекистан). Вартість перевезення, згідно Заявки склала 64 014,00 грн.

На підтвердження укладення договору перевезення, у відповідності з ч. 3 ст. 909 ЦК України, сторонами складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR № 297163.

Перевезення було виконане Приватним підприємством Альянс-група без зауважень та застережень з боку вантажоодержувача. Вказану обставину підтверджує відсутність будь-яких приміток у графі CMR та наявність відтиску печатки вантажоодержувача в цій графі. Відповідно до змісту пункту Заявки «Сума, час, форма розрахунку», - розрахунок за перевезення здійснюється у безготівковій формі: 50 % від обумовленої суми після завантаження машини, 50 % - протягом 5 робочих днів з моменту розвантаження.

Згідно Договору перевезення № 01-2015 від 25.08.2015р. та Заявки №1 - Дата доставки до 10.09.2015р.

Так, перші 50 % платежу у сумі 32 007,00 грн. надійшли на рахунок перевізника 25.08.2015р., тобто, в обумовлені сторонами строки

Однак, інша частина суми, відповідно до договору, а саме 32 007,00 грн. не була перерахована Товариством з обмеженою відповідальністю Електропривод за надані послуги.

Разом з тим, між Товариством з обмеженою відповідальністю Електропривод та АТ Максам-Чирчик був укладений контракт № 28/ОМ-55 від 19.06.2015р. на поставку обладнання виробництва заводу Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод. Для доставки обладнання АТ Максам-Чирчик і був укладений договір перевезення № 01-2015 від 25.08.2015р. та Заявка №1 з Перевізником Приватним підприємством Альянс-група, маршрутом: м. Запоріжжя, Україна м. Чирчик, Республіка Узбекистан.

Згідно Договору перевезення №01-2015 від 25.08.2015р. та Заявки №1 - Дата доставки - до 10.09.2015р.

3гідно Міжнародної товарно-транспортної накладної CMR. № 297163, вантаж був доставлений 22.09.2015р. о 16 год. 01 хв.. Прострочка доставки вантажу Перевізником становить 13 днів.

Внаслідок чого, 23.09,2015р. АТ «Максам-Чирчик» пред'явив Товариству з обмеженою відповідальністю Електропривод претензію № 15/78юр від 23.09.2015р. про стягнення пені в розмірі 2 463,25 доларів США за порушення строків поставки згідно з умовами контракту № 28/ОМ-55и від 19.06.2015р.

23.09.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод направило претензію № 07-222 від 23.09.2015р. про порушення строків поставки та відшкодування збитків Приватному підприємству Альянс-група.

В ході письмових переговорів з АТ «Максам-Чирчик», Товариству з обмеженою відповідальністю Електропривод вдалося знизити нарахування пені до 1 759,47 доларів США, внаслідок чого, 15.10.2015р. було укладено додаткову угоду № 1 від 15.10.2015р. до контракту № 28/ОМ-55и від 19.06.2015р.

22.10.2015р.. Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод зазнало збитків у розмірі 1 759,47 доларів США за несвоєчасну поставку Товару (вантаж) згідно з умовами контракту № 28/ОМ-55и від 19.06.2015р., що підтверджується рахунком № 1 від 16.10.2015р. та платіжним дорученням SWIFT від 22.10.2015р. на оплату пені у розмірі 1 759,47 доларів США.

20.10.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод направило Приватному підприємству Альянс-група претензію з вимогою відшкодувати понесені збитки в розмірі 1 759,47 доларів США, що по курсу НБУ на день подачі позовної заяви заборгованість становить 40 282,92 грн. (по курсу НБУ на 10.12.2015р.).

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Стаття 173 Господарського кодексу України визначає господарське зобовязання, як зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматись від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 631 цього ж Кодексу договір набирає чинності з моменту його укладення.

Підписавши та скріпивши своєю печаткою договір про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01-2015 від 25.08.2015р. сторони таким чином підтвердили прийняття на себе зобовязань за цим договором на зазначених у ньому умовах.

Так, 25.08.2015р. на адресу Приватного підприємства Альянс-група, електронною поштою, надійшла Заявка № 1 на перевезення вантажу, в міжнародному сполученні за маршрутом м. Запоріжжя (Україна) - м. Чірчік (Узбекистан). Вартість перевезення, згідно Заявки № 1 склала 64 014,00 грн.

На підтвердження укладення договору перевезення сторонами складений коносамент у вигляді міжнародної товаротранспортної накладної CMR № 297163, дата доставки за якою визначена строком до 10.09.2015р.

Перевезення було виконане Приватним підприємством Альянс-група без зауважень та застережень з боку вантажоодержувача. Вказану обставину підтверджує відсутність будь-яких приміток у графі CMR та наявність відтиску печатки вантажоодержувача в цій графі.

Відповідно до змісту пункту Заявки № 1 «Сума, час, форма розрахунку», - розрахунок за перевезення здійснюється у безготівковій формі: 50 % від обумовленої суми після завантаження машини, 50 % - протягом 5 робочих днів з моменту розвантаження.

Так, перші 50 % платежу у сумі 32 007,00 грн. надійшли на рахунок перевізника 25.08.2015р., тобто, в обумовлені сторонами строки.

Решта частина суми, відповідно до договору, а саме 32 007,00 грн. не була перерахована Товариством з обмеженою відповідальністю Електропривод за надані послуги.

На підставі вищенаведеного суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод не виконано умови договору про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01-2015 від 25.08.2015р. в частині сплати 50% обумовленої суми після розвантаження вантажу.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів повного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Електропривод зобовязання по виплаті решти обумовленої суми згідно умов договору про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01-2015 від 25.08.2015р. суду не надано та в матеріалах справи вони відсутні.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Товариством з обмеженою відповідальністю Електропривод не надано жодного доказу в підтвердження відсутності вини та доказів вжиття всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод 32 007,00грн. основного боргу обґрунтованими, доведеними, заснованими на законі, договорі, і такими, що підлягають задоволенню.

Також, Приватним підприємством Альянс-група заявлені вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод 3 588,29 грн. пені та 11 305,00 грн. додаткових витрат.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з правових наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Згідно приписів ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 4.5 Договору зазначено, у випадку затримки оплати за перевезення вантажу, Замовник виплачує Перевізнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати.

Судом встановлено факт прострочення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Електропривод зобовязання по сплаті за надані послуги.

За розрахунком Приватного підприємства Альянс-група, розмір пені за прострочення розрахунків за надані послуги перевезення за період прострочення з 30.09.2015р. по 31.12.2015р. складає 3 588,29 грн.

Як вбачається зі змісту викладеного пункту договору, взагалі не зазначено та не передбачено договором розмір пені. Тобто, конкретний розмір пені за порушення строків оплати товару сторонами при укладенні Договору не визначено. Визначення розміру пені, як подвійної облікової ставки НБУ, суд не сприймає, так як, це є величиною перемінною і сторонами не визначено, за який саме час вона узгоджена між ними.

З огляду на викладене, наданий Приватним підприємством Альянс-група розрахунок суми пені судом не може бути прийнятий, оскільки він є необґрунтованим, у звязку із чим в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод 3 588,29 грн. пені судом відмовляється.

Згідно п.п. 2.2.2. Договору, Перевізник зобов'язується прийняти вантаж за кількістю, а у випадках виявлення пошкоджень вантажу (деформованих, підмочених, розірваних, битих, одиниць завантаження), а також у разі неналежного кріплення, упакування, завантаження вантажу в транспортний засіб зробити у всіх екземплярах міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) запис у 18 графі до початку перевезення і довести ці обставини до відома Замовника. При можливості вимагати від Замовника письмового чи документального підтвердження наявності вищезазначених пошкоджень чи порушень.

Відповідно до п.п. 2.2.4 Договору, при прийнятті вантажу водій Перевізника зобов'язаний перевірити:

- точність записів, зроблених Замовником в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR), що стосується кількості вантажних місць, а також їх маркування та нумерації;

- зовнішній стан вантажу та його пакування, укладки.

Підпунктом 2.2.5 Договору визначено, що у разі, якщо водій Перевізника не має достатньої можливості перевірити правильність записів щодо кількості вантажних місць, ваги вантажу, його зовнішнього стану, пакування і укладки водій Перевізника зобов'язаний вписати про це в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR), як обґрунтоване застереження та засвідчити своїм підписом. Водій Перевізника зобов'язаний також обґрунтувати всі зроблені ним в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) застереження, що стосуються зовнішнього стану вантажу та його пакування, укладки».

Приватне підприємство Альянс-група Перевізник, прийняв вантаж і документи від Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод без зауважень, усних і письмових, в тому числі і в CMR накладній.

Митні органи до вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод і супровідним документам зауважень не висловили і не записали, що підтверджує вірність оформлення даних документів та перевезення Приватним підприємством Альянс-група було дозволено вчасно.

Митні органи м. Чірчік (Республіка Узбекистан) розмитнили вантаж Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод без зауважень, записів, і в призначений термін, отже вантаж та супровідні документи відповідали в повному обсязі встановленим нормам.

У разі нестачі документів, та інформації в них по вантажу, митні органи будь-якої країни відмовляють у митному оформленні вантажу та не випустять (не впустять) із країни (в країну).

Доповнюючи записи у CMR накладній відсутні, хоча у випадку зауважень згідно ст.8 Конвенції КДПВ та п.п. 2.2.5 Договору, Перевізник зобов'язаний зробити запис у CMR накладній.

Згідно статті 11 Конвенції КДПВ та п.п. 2.1.6. Договору, Перевізнику Приватному підприємству Альянс-група видані: CMR накладна, та товаросупровідні документи, необхідні для здійснення міжнародного перевезення вантажів та подання до митного оформлення вантажу до митних органів: ВМД, СТ-1, пакувальний лист, рахунок для АТ «Максам - Чирчик», ТІR.

Згідно ст. 17 Конвенції КДПВ, Перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу і його пошкодження, а також за запізнення доставки.

На транзитній території автомобіль Перевізника (ПП "Альянс-Група") зупинили для огляду. На огляді він перебував з 05.09.2015р. по 08.09.2015р., що підтверджується актом № 2525 від 08.09.2015р.

В актах Самарського митного поста № 10412060/080915/000432 та № 412060/070915/000434 немає зауважень, вказівок, претензій до вантажу і супровідних документів.(до CMR в тому числі) Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод та до вантажу іншої організації, що знаходився в автомобілі Перевізника. Це означає, що документів для вантажу Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод Самарському митному посту було достатньо.

Згідно з актами митного огляду Самарського митного поста, Перевізник Приватне підприємство Альянс-група пред'явив всього 2 з 6 наявних у нього товаросупровідних документів порушуючи ст. 193 ГК України (акти № 0412060/080915/000432 та № 10412060/070915/000434).

10.09.2015р. Перевізнику (ПП "Альянс-Група") була видана довідка Акжаікского РОВД Республіки Казахстан про крадіжку другого вантажу (м'ясорубок) іншого підприємства України з його машини.

Згідно п. 5.1 Договору перевезення № 01-2015 від 25.08.2015р., Сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань, якщо воно викликано дією обставин непереборної сили (форс мажор), які Сторони не могли передбачити або запобігти розумними діями.

Згідно п. 5.2 Договору, під обставинами непереборної сили Сторони розуміють обставини, що наступили в результаті подій надзвичайного характеру, наприклад: війна, бойові дії без оголошення війни, масові безладдя, страйки, державні перевороти, стихійні лиха (урагани, землетруси, повені, пожежі й ін.), за умов, що ці обставини впливають на виконання Стороною договірних зобов'язань та у їх виникненні відсутня вина Сторони, якій такі обставини перешкодили виконанню свого обов'язку за цим Договором.

Ситуація митного огляду та крадіжки до перелічених вище обставин не відносяться. Згідно ст. 3 Конвенції КДПВ, Перевізник відповідає як за свої власні дії і упущення, так і за дії і не догляди своїх агентів, своїх службовців і всіх інших осіб, до послуг яких він вдається для здійснення перевезення.

З огляду на викладене, суд відмовляє Приватному підприємству Альянс-група в задоволені позову в частині стягнення додаткових витрат в сумі 11 305,00 грн.

Розглянувши зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод про стягнення 53 569,88 грн. згідно договору № 01-2015 про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2015р., суд вважає її необґрунтованою та відмовляє у її задоволенні, зважаючи на таке.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод посилається на те, що у звязку із порушенням строку доставки вантажу Приватним підприємством Альянс-група за договором № 01-2015 про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2015р., АТ «Максам-Чирчик» нарахувало Товариству з обмеженою відповідальністю Електропривод пеню у розмірі 2 463,25 доларів США. Вказану пеню в результаті переговорів знижено до 1 759,47 доларів США (що становить 40 282,92 грн.).

Отже, зазначаючи, що в результаті порушення Приватним підприємством Альянс-група умов договору № 01-2015 про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2015р., Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод сплатило отримувачу 1 759,47 доларів США (що становить 40 282,92 грн.), суму яких і просить стягнути з Приватного підприємства Альянс-група. Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод заявило про стягнення цієї суми визначивши її як борг.

Разом з тим, за приписами ст. 224 Господарського кодексу України: учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків, завданих порушенням правил здійснення господарської діяльності, є мірою господарсько-правової відповідальності. Підставою господарсько-правової відповідальності є правопорушення. Склад правопорушення включає: 1) протиправна поведінка субєкта господарювання; 2) наявність негативних наслідків-збитків; 3) причинний звязок між ними; 4) вина правопорушника. Відсутність хоча б однієї з перелічених складових звільняє особу від відповідальності у формі збитків.

Протиправною поведінкою в розумінні ч.1 ст.224 Господарського кодексу України є поведінка особи, яка суперечить правовим нормам та встановленим вимогам щодо здійснення господарської діяльності.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачений склад та розмір відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобовязання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Сторони господарського зобовязання мають право за взаємною згодою заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, у твердій сумі або у вигляді відсоткових ставок залежно від обсягу невиконання зобовязання чи строків порушення зобовязання сторонами.

При відшкодуванні збитків застосовуються загальні умови відшкодування шкоди визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, які передбачають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за порушення зобовязання у вигляді відшкодування збитків настає за наявності таких умов: - протиправної дії чи бездіяльності особи; - заподіяння збитків в результаті такої дії чи бездіяльності особи; - причинного звязку між протиправною дією чи бездіяльністю особи та заподіяними збитками; - вини боржника.

Предмет позову це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені у статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Отже, особа має захищати своє право у спосіб, встановлений законом, а у відповідних випадках і договором.

Способи захисту цивільних прав у багатьох випадках передбачені правовими нормами, які регулюють конкретні правовідносини.

Виходячи з умов договору про міжнародне та міжміське перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01-2015 від 25.08.2015р. та приписів чинного законодавства, зокрема, статей 620 та 715 Цивільного кодексу України, суд вважає, що позивачем невірно визначено правовий спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення 40 282,92 грн. основного боргу, оскільки умови означеного договору не передбачають такого зобов'язання іншої сторони.

Зважаючи на викладені обставини у їх сукупності суд також відмовляє і у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод про стягнення з Приватного підприємства Альянс-група 402, 83 грн. неустойки, 2 541,69 грн. пені та 3 % річних та 10 342,44 грн. додаткових втрат так як вони визначені позивачем як нарахування на суму основного боргу.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір за первісним позовом покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам, а за зустрічним позовом на Товариство з обмеженою відповідальністю Електропривод.

Покладаючи судові витрати, господарський суд враховує наступне.

Приватне підприємство Альянс-група просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод 4 690,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як зазначено в п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони.

В даному випадку, Приватне підприємство Альянс-група в підтвердження вимог щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод на відшкодування витрат за юридичні послуги надав копію Договору № 3-11 про надання правової допомоги від 10.11.2015р., укладений між Приватним підприємством Альянс-група в особі ОСОБА_2, що діє на підставі статуту та адвокатом ОСОБА_3, оригінал довіреності від 23.11.2015р, копію ОСОБА_2 приймання-передачі наданих послуг № 3/11 від 23.11.2015р., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 507 від 16.05.2008р. та копію квитанції № 03/11 від 23.11.2015р. на суму 4 690,00 грн.

Як зазначено Вищим господарським судом України в Інформаційному листі № 01-8/155 від 13.02.2002 р. Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства у вирішенні спорів та внесення змін і доповнень до деяких інформаційних листів, вирішуючи питання про розподіл витрат, які підлягають сплаті за послуги адвоката, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням матеріалів конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

З огляду на викладене та на те, що Приватним підприємством Альянс-група не подано до суду оригінали документів, а саме: Договір № 3-11 про надання правової допомоги від 10.11.2015р., укладений між Приватним підприємством Альянс-група в особі ОСОБА_2, що діє на підставі статуту та адвокатом ОСОБА_3, ОСОБА_2 приймання-передачі наданих послуг № 3/11 від 23.11.2015р. та квитанцію № 03/11 від 23.11.2015р. на суму 4 690,00 грн., що підтверджують саме надання правової допомоги та сплати за надані послуги, суд відмовляє в задоволенні щодо відшкодування Приватному підприємству Альянс-група суми витрат понесених на правову допомогу адвоката в розмірі 4 690,00 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Електропривод (69008, м. Запоріжжя, вул. Тролейбусна, 34, оф. 32, ) на користь Приватного підприємства Альянс-група (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Воровського, 34, каб. 8, ) 32 007 (тридцять дві тисячі сім) грн. 00 коп. основної заборгованості та 831 (вісімсот тридцять одна) грн. 16 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову за первісною позовною заявою відмовити.

4. Відмовити повністю в задоволені зустрічної позовної заяви.

5. Повне рішення складено 08.02.2016р.

Суддя В.Г. Серкіз