ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року Справа № 915/1239/15

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2 дов. від 17.10.2014 (у судовому засіданні 26.01.2016),

представника відповідача-1: ОСОБА_3 дов. від 07.11.2015 (у судовому засіданні 26.01.2016),

представника відповідача-2: не зявились,

представника ІІІ особи-1: ОСОБА_4 дов. від 10.12.2014 (у судовому засіданні 26.01.2016),

представника ІІІ особи-2: не зявились,

представника ІІІ особи-3: ОСОБА_4 дов. №186/08/07 від 30.01.2015 (у судовому засіданні 26.01.2016),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ІНГОССТРАХ

(49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 32, оф.402),

до відповідачів: 1. Комунального підприємства Експлуатаційне лінійне управління автодоріг (54003, м.Миколаїв, вул.Гречишнікова, 54),

2. ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Миколаївавтодор»

(54028, м.Миколаїв, вул.Новозаводська, 34).

III особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Миколаївська міська рада (54009, м.Миколаїв, вул.Адміральська. 20)

2. ОСОБА_6 (54001, АДРЕСА_1),

3. Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради (54030, м.Миколаїв, вул.Адмірала Макарова, 7),

про: стягнення 21606,0 грн. в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду із позовною заявою про стягнення Служби автомобільних доріг у Миколаївській області у рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 21606,0 грн.

26.08.2015 ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості ІІІ особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Миколаївську міську раду.

Ухвалою суду від 11.09.2015 було замінено первісного відповідача по справі - Службу автомобільних доріг у Миколаївській області на належного відповідача Комунальне підприємство Експлуатаційне лінійне управління автодоріг, а також залучено до участі у справі в якості III особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 10.11.2015 було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю Миколаївавтодор та залучено до участі у справі в якості III особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради.

Відповідачем-1 Комунальним підприємством Експлуатаційне лінійне управління автодоріг до суду надано відзив вх.№20707/15 від 10.11.2015 (т.1 а.с.143-145), в якому він позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач-1 зазначає, щ особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Наявність вини в заподіянні шкоди є обовязковою умовою покладення зобовязання з її відшкодування. Вина відповідача-1 в спричинені шкоди відсутня, оскільки в період 2013 2015 років відповідач-1 послуг з поточного ремонту доріг міста не надавало та відповідні роботи не здійснювало. Переможцем відкритих торгів з послуг «поточний ремонт доріг» вуличної мережі м.Миколаєва є ТОВ «Миколаївавтодор», що підтверджується довідкою зустрічної звірки МОДФІ №14-23/227-з від 30.10.2015. В період 2013-2015 років відповідно до укладених тендерних договорів, КП «ЕЛУ автодоріг» виконувало роботи лише з утримання доріг, що полягало у їх прибиранні, очищенні. Тому вважає, що вина КП «ЕЛУ автодоріг» в спричинені шкоди відсутня.

Крім того, 18.12.2015 за вх.№23477/15 від відповідача-1 надійшли письмові пояснення, в яких він зазначає, що з боку ДАІ на адресу Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради або КП «ЕЛУ автодоріг» не надходило припису щодо попередження ДТП шляхом встановлення знакув на вул.Московській в м.Миколаєві, відповідно, дорожній знак не встановлювався. При цьому, Договором підряду №65 від 11.03.2015 укладеного між Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради та КП «ЕЛУ автодоріг» не встановлено обовязку КП «ЕЛУ автодоріг» з самостійного обстеження, виявлення місць пошкоджень асфальтобетонного покриття та встановлення відповідних знаків (т.2., а.с.18).

Відповідач-2 ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Миколаївавтодор» надало суду відзив по суті позовної заяви за вх.№21953/15 від 27.11.2015 (т.1 а.с.180-183), в якому заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до ТОВ «Миколаївавтодор», та зазначає, що саме КП «ЕЛУ автодоріг» було створено Миколаївською міською радою з метою здійснення господарської діяльності для вирішення соціально-економічних проблем міста по управлінню, утриманню і експлуатації доріг, мостів міста. Відповідно п.2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 №198, ремонт і утримання дорожніх обєктів (крім залізничних переїздів), які перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Згідно п.1.2 Технічних правил ремонту і утримання міських вулиць та доріг КТМ 204 України 010-94, що ремонт і утримання міських вулиць та доріг здійснюється дорожніми організаціями, яким право на експлуатаційне утримання вулично-дорожньої мережі надано виконкомом місцевої Ради народних депутатів. Правилами регламентується, що крім поточного ремонту, дорожньо-експлуатаційними організаціями також здійснюється середній ремонт, капітальний ремонт доріг, утримання доріг, що полягає у регулярному виконанні робіт сезонного характеру, які забезпечують їх належну чистоту і нормальні умови експлуатації, в тому числі і у випадках діяння несприятливих погодних факторів, лінійний аналіз аварійності на вулично-дорожній мережі, що полягає у виявленні аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації ДТП та усуванні недоліків, які призвели до появи місць концентрації ДТП. Таким чином, саме КП «ЕЛУ автодоріг» має здійснювати належний контроль за станом аварійності ділянки автодороги, на якій сталась ДТП.

Крім того, ТОВ «Миколаївавтодор» зазначено, що воно не займається діяльністю з утримання доріг вуличної мережі м.Миколаєва. Видом діяльності ТОВ «Миколаївавтодор» за КВЕД будівництво доріг та автострад. Відповідач-2 пояснив, що у 2014-2015 роках ТОВ «Миколаївавтодор» було укладено з Департаментом ЖГК Миколаївської міської ради Договір №140 від 13.05.2014 та Договір №129 від 07.04.2015 про надання послуг з поточного ремонту доріг міста Миколаєва. Черговість ремонту вулиць погоджувалась із Департаментом ЖКГ. Ремонт доріг по вул.Московскій не визначався пріоритетним у тому числі з боку КП «ЕЛУ автодоріг». Договір на 2015 рік був укладений 07.04.2015, а фактичні ремонтні роботи розпочалися ще пізніше, тобто вже після виникнення ДТП. Вказані роботи, що виконувались ТОВ «Миколаївавтодор» мають разовий характер, і відповідальність ТОВ «Миколаїавтодор» несе лише у випадку неякісного виконання цих робіт. Тому відповідач-2 вважає, що дане ДТП сталося не у звязку з неякісним ремонтом доріг з боку ТОВ «Миколаївавтодор», а у звязку з відсутністю дій з утримання та ремонту вулиць з боку КП «ЕЛУ автодоріг».

Від III осіб - Миколаївської міської ради та Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради надано суду письмові пояснення вх.№20647/15 від 09.11.2015 (т.1 а.с.136-138) та додаткові письмові пояснення вх.№22144/15 від 01.12.2015 (т.1 а.с.233-235) і вх.№1384/16 від 20.01.2016 (т.2 а.с.36-39), в яких останні вказують на те, що19.12.2002 Фондом комунальної власності міської ради м.Миколаєва винесено розпорядженням №119-р «Про закріплення комунального майна (дороги Центрального району) за комунальним підприємством «ЕЛУ автодоріг». Згідно із додатком до вказаного розпорядження дорога вулиці Московська була закріплена за вказаним комунальним підприємством на праві повного господарського відання, а отже згідно з чинним законодавством відповідач є уповноваженою власником дорожньо-транспортною організацією. Згідно п.1.1 Статут КП «ЕЛУ автодоріг» останнє створено Миколаївською міською радою з метою здійснення господарської діяльності для вирішення соціально-економічних проблем міста по управлінню, утриманню і експлуатації доріг, мостів та засновано на комунальній власності територіальної громади м.Миколаєва. Тому відповідно до вимог п.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» саме на КП «ЕЛУ автодоріг» покладено обовязок при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху; виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації ДТП та забезпечення у таких місцях відповідних заходів з удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки. Саме з цією метою між Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради та КП «ЕЛУ автодоріг» було укладено Договір підряду №65 від 11.03.2015, предметом якого є попередження виникнення та ліквідація існуючих місць концентрації ДТП. Відповідно до умов вказаного договору на КП «ЕЛУ автодоріг» покладені обовязки щодо реалізації п.3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, Дефектним актом передбачено проведення ямкового ремонту асфальтобетонного покриття та встановлення дорожніх знаків.

Від III особи - ОСОБА_6 письмових пояснень не надходило, представник у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Керуючись ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі III особи - ОСОБА_6, за наявними у ній матеріалами.

Під час розгляду справи, представники сторін та ІІІ осіб підтримали доводи, викладені у позові, запереченнях проти позову та письмових поясненнях.

У судовому засіданні 27.01.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до уваги наступне.

05.08.2014 між ПрАТ «Страхова компанія ІНГОССТРАХ» та ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №NKH0CPS-1475183, водія та пасажирів від нещасних випадків, за яким був застрахований автомобіль Тoyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.13-16).

Вигодонабувачем за договором визначено ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС».

23.03.2015 о 19 год. 30 хв. в м.Миколаєві по вул.Московська, 47 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобілю Тoyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується довідкою ДАІ (т.1 а.с.9-11)..

Позивач зазначає, що дорожньо-транспортна пригода ДТП та подальше пошкодження застрахованого транспортного засобу сталося внаслідок контактування з просадкою асфальту. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю страхувальника заподіяно пошкоджень. У відповідності до експертного звіту вартість матеріального збитку завданого власнику застрахованого автомобіля складає 21606,0 грн. Сума страхового відшкодування до виплати на підставі Страхового акту від 14.04.2015 №И-502 складає 21606,0 грн.

Згідно звіту експерта спеціаліста-автотоварознавця ОСОБА_7 №138-03-15Л від 30.03.2015, вартість завданого матеріального збитку власникові автомобіля автомобілю Тoyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 21606,0 грн.

На виконання умов договору позивач платіжним дорученням №1383 від 14.04.2015 сплатив на рахунок ТОВ «АВТОКРЕДИТ ПЛЮС» страхове відшкодування у розмірі 21606,0 грн.

Згідно ст.1191 Цивільного кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до приписів ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Керуючись вказаними приписами діючого законодавства, позивач у позовній заяві просив стягнути в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 21606,0 грн. зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області.

11.09.2015 від позивача до суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача у справі - Службу автомобільних доріг у Миколаївській області на належного відповідача - Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг», оскільки у господарському віданні саме цієї юридичної особи знаходиться дорога по вул.Московській у м.Миколаєві з усіма її складовими.

Крім того, в підтвердження своїх вимог позивачем надано суду постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.08.2015 у справі №3/490/1227/2015 про притягнення до адміністративної відповідальності старшого майстра КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» ОСОБА_6 за вчинення порушення, передбаченого ч.4 ст.140 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Зазначений документ позивач розцінює як додаткове підтвердження факту порушення з боку КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» правил утримання доріг, що стало причиною виникнення автодорожньої пригоди та звернення до відповідачів з позовом, в порядку регресу.

Згідно наданого суду ІІІ особою розпорядження №119-р від 19.12.20102 про закріплення комунального майна, дорога вулиці Московська (від вулиці Набережна до вулиці Чигрина) закріплена за підприємством КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» на праві повного господарського відання.

Відповідно до приписів ст.21 Закону України «Про автомобільні дороги», відповідальність за якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції та ремонту доріг у межах м.Миколаєва, несуть відповідні органи місцевого самоврядування, або уповноважені особи, у яких ці вулиці та дороги перебувають на балансі.

За вказаних обставин, суд, ухвалою від 11.09.2015 задовольнив клопотання позивача та замінив первісного відповідача по справі - Службу автомобільних доріг у Миколаївській області на належного відповідача Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (відповідач-1).

В подальшому, ухвалою від 10.11.2015 судом було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Миколаївавтодор» (відповідач-2), приймаючи до уваги участь зазначеної юридичної особи у спірних правовідносинах, а саме той факт, що тендер з надання послуг з поточного ремонту доріг у м.Миколаєві у 2013-2015 роках виграло ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Миколаївавтодор».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно з ст.18 зазначеного закону складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі.

Таким чином, власником дороги з усіма її складовими по вулиці Московська є територіальна громада м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Водночас, рішенням Миколаївської міської ради №36/11 від 13.12.2001 «Про створення та реорганізацію комунальних підприємств та установ, затвердження їх статутів» на базі комунального майна було створено Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» та затверджено його статут.

Відповідно до п.1.1 Статуту КП «ЕЛУ автодоріг»підприємство створено з метою здійснення господарської діяльності для вирішення соціально-економічних проблем міста по управлінню, утриманню і експлуатації доріг, мостів міста.

19.12.2002 Фондом комунальної власності міської ради м.Миколаєва винесено розпорядженням №119-р «Про закріплення комунального майна (дороги Центрального району) за комунальним підприємством «ЕЛУ автодоріг». Згідно із додатком до вказаного розпорядження дорога вулиці Московська була закріплена за вказаним комунальним підприємством на праві повного господарського відання (т.1 а.с.109-108).

Отже згідно з чинним законодавством відповідач є уповноваженою власником дорожньо-транспортною організацією.

За вимогами ч.1 ст.136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом субєкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить:

- термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах;

- виявлення аварійно-небезпечних ділянок та місць концентрації дорожньо-транспортних подій і впровадження у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення організації дорожнього руху;

- своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Частиною 3 ст.12 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов'язані:

- забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху;

- при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, здійснювати заходи для своєчасної заборони або обмеження руху, а також відновлення безпечних умов для руху;

- позначати місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами;

- своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманню автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху на основі обліку і аналізу дорожньо-транспортних подій, результатів обстежень і огляду автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, і передусім на аварійних і небезпечних ділянках та у місцях концентрації дорожньо-транспортних подій. Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, правила користування ними та їх охорони затверджуються Кабінетом Міністрів України. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна подія сталася з їх вини.

Аналогічні положення передбачені і Єдиними правилами ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. №198, відповідно до п.1 яких Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони (далі - Правила) поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обовязковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх обєктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів.

За вимогами п.2 Єдиних правил, ремонт і утримання дорожніх обєктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до п.11 Єдиних правил, власники дорожніх обєктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобовязані:

- своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху;

- постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх обєктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух;

- відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Згідно з п.41 Єдиних правил особи, винні в порушені вимог, передбачених цими Правилами, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

До того ж, обовязок належного утримання доріг міста покладений на КП «ЕЛУ автодоріг» і вимогами його Статуту, згідно з п.1.1 Загальних положень якого, дане підприємство створено Миколаївською міською радою з метою здійснення господарської діяльності для вирішення соціально-економічних проблем міста по управлінню, утриманню і експлуатації доріг, мостів міста та засновано на комунальній власності територіальної громади м. Миколаєва.

Як свідчать матеріали справи, всупереч вище переліченим вимогам законодавства щодо безпеки руху, умов Статуту та укладеного з Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради Договору №65 від 11.03.2015, який діяв на час виникнення ДТП, КП «ЕЛУ автодоріг» не виконувало постійного контролю за експлуатаційним станом усіх елементів дорожніх обєктів, не виявило перешкоду у дорожньому русі, а саме просадку асфальту, яку невідкладно треба було позначити дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями, в результаті чого і сталася дорожньо-транспортна пригода.

Посилання КП «ЕЛУ автодоріг» на те, що Договором №65 від 11.03.2015 не визначено, у чому саме полягають послуги з попередження виникнення місць концентрації ДТП та їх ліквідації, і які саме дії повинен вчиняти підрядник на виконання цих умов Договору, судом відхиляються, оскільки Дефектним актом, затвердженим Департаментом ЖКГ (т.2 а.с.242) та Локальним кошторисом до Договору №65 від 11.03.2015 (т.2 а.с.248, 249) передбачено виконання у межах договору наступних робіт: ремонт дорожніх знаків, холодне фрезерування покриття; ямковий ремонт асфальтобетонного покриття; встановлення дорожніх знаків та періодичний огляд дороги при переміщенні на автомобілі. При належному виконанні зазначених дій з боку відповідача-1, своєчасному виявленні перешкоди у дорожньому русі та встановленні відповідного попереджувального знаку (огорожі тощо), навіть без виконання робіт з ямкового ремонту, можна було б уникнути дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася.

Судом також взято до уваги постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.08.2015 у справі 3/490/1227/2015, в якій встановлено, що дії відповідальної посадової особи КП «ЕЛУ автодоріг» старшого майстра ОСОБА_8 містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, що полягає в невиконанні вимог правил, норм та стандартів стосовно забезпечення безпеки дорожнього руху, що виразилось у відсутності тимчасових дорожніх знаків та огороджень в місці відсутності кришки зливної каналізації, що призвело до ДТП. Однак, провадження відносно гр.ОСОБА_6 було закрито у звязку з пропуском строку притягнення до адміністративної відповідальності (т.1 а.с.110)

Відповідно до положень ст. 35 ГПК України, не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус.

Таке ж значення для господарського суду має вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені. Що ж до рішення суду з цивільної справи, яке набрало законної сили, то встановлені ним факти, які мають значення для вирішення спору, не підлягають доведенню перед господарським судом незалежно від суб'єктного складу сторін даної цивільної справи.

Хоча фактам, встановленим іншими судовими рішеннями, крім зазначених у статті 35 ГПК, й не надано преюдиціального значення для господарських судів, але вони мають враховуватися судами у розгляді справ з урахуванням загальних правил статті 43 названого Кодексу щодо оцінки доказів.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями, але не правовій оцінці таких фактів, здійсненій іншим судом чи іншим органом, який вирішує господарський спір.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011.

Що стосується посилання відповідача-1 на відсутність фінансування робіт з поточного ремонту вулиць та обовязку КП «ЕЛУ автодоріг» надавати ці послуги, слід зазначити, що за наявності порушення з боку Департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради укладеного між ним та КП «ЕЛУ автодоріг» Договору №65 від 11.03.2015 останнє не позбавлене було права звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, як у сфері господарських, так і публічно-правових відносин..

Дослідивши укладені між Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради та ТОВ «Миколаївавтодор» Договори №140 від 13.05.2014 та №129 від 07.04.2015 з надання послуг поточного ремонту доріг м.Миколаєва (т.1 а.с.185-232), судом встановлено, що вулицю Московську включено до переліку обєктів з поточного ремонту доріг, як на 2014 рік, так і на 2015 рік. Зазначені обставини, представником Департаментом ЖКГ пояснено тим, що у 2014 році роботи виконані не були через недостатність фінансування, тому вказаний обєкт було перенесено до переліку 2015 року, що узгоджується з умовами Договору №140 від 13.05.2014 щодо зменшення обсягів закупівлі послуг залежно від реального фінансування видатків.

Враховуючи, що договір на 2015 рік було укладено з ТОВ «Миколаївавтодор» лише 07.04.2015, а дорожньо-транспортна пригода сталась у березні 2015 року, то не можна казати про наявність вини ТОВ «Миколаївавтодор» у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась та заподіянні збитків позивачу.

Розмір завданої шкоди позивач обґрунтував належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справі звітом експерта - автотоварознавця №138-03-15Л від 30.03.2015, згідно якого вартість завданого матеріального збитку власникові автомобіля автомобілю Тoyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 21606,0 грн. (т.1 а.с.32-38), що не спростовано доказами чи доводами відповідачів.

Згідно із ст.22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками в тому числі є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Підставою для притягнення особи до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є склад цивільного правопорушення, який складається з: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного звязку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірною бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Встановлені судом обставини свідчать про наявність всіх елементів правопорушення з боку відповідача-1: протиправність поведінки в формі бездіяльності, шкода, завдана такою поведінкою в сумі 21606,0 грн.; причинний звязок між протиправною поведінкою і шкодою, та вина особи, яка заподіяла шкоду, а саме відповідача-1.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача-1 - КП «ЕЛУ автодоріг» в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 21606,0 грн., обґрунтовані відповідно до приписів ст.ст.993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» та підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки вина відповідача-2 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди відсутня, суд не вбачає підстав щодо стягнення з нього суми страхового відшкодування.

Судовий збір, у відповідності до ст..49 ГПК України, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача-1.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства Експлуатаційне лінійне управління автодоріг, 54003, м.Миколаїв, вул.Гречишнікова, 54 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ІНГОССТРАХ, 49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 32, оф.402 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) суму страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 21606,0 грн. та 1827,0 грн. судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Миколаївавтодор» відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.85 ГПК України

та підписана суддею 01 лютого 2016 року.

Суддя М.В.Мавродієва