Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" лютого 2016 р. Справа № 906/1484/14

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 08.10.2014р.,

від відповідачів:

1) Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій": не з'явився;

2) ТОВ "Сітібілдком": не з'явився;

3) ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп.": ОСОБА_3П, довіреність від 30.04.2015р.,

від третіх осіб:

- ОСОБА_4: ОСОБА_4,

- ОСОБА_5: ОСОБА_3, довіреність №3199 від 02.12.2014р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина" (м.Житомир)

до

1) Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" (м. Житомир)

2) ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" (м.Київ)

3) ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." (м.Панама Республіка Панама),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4 (м.Житомир) та ОСОБА_5 (м.Київ)

про переведення прав та обов'язків покупця майна, визнання права власності на майно, визнання недійсним договору

ТОВ "Люцина" (м.Житомир) подано до господарського суду Житомирської області позов до Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" (м.Житомир) та ТОВ "Сітібілдком" (м.Київ) про переведення прав та обов'язків покупця майна та визнання права власності на майно.

Ухвалою від 07.11.2014р. господарський суд прийняв позовну заяву, порушив провадження у справі, призначив засідання суду.

Ухвалою від 27.11.2014р. господарський суд задоволив заяву позивача про зміну предмету позову шляхом прийняття до розгляду додаткову вимогу про визнання недійсним договору пожертви будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70кв.м. (майдан Путятинський,4, м.Житомир), укладеного між ТОВ "Сітібілдком" та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп."; відмовив відповідачу-2 в задоволенні заяви про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Ухвалою суду від 12.12.2014р. (а.с.143-144, т.1) задоволено клопотання ТОВ "Люцина" про вжиття заходів до забезпечення позову та накладено арешт на будівлю навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4, належну ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." (вул.50 Торре Глобал Пласа, пов.19, оф.Н, м.Панама Республіка Панама) на праві власності на підставі договору пожертви від 09.10.2014 р., до винесення судом рішення у даній справі.

Також, ухвалою від 12.12.2014р. господарський суд зупинив провадження у справі до вирішення Корольовським райсудом справи №296/9148/14, залучив до участі у справі: як відповідача - товариство "Лексон Маркетінг Корп.", як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.145 -147, т.1).

Ухвалою господарського суду від 24.09.2015р. провадження у справі поновлено; призначено засідання суду; витребувано від сторін додаткові документи.

Ухвалою від 16.10.2015р. господарський суд призначив до розгляду справу та заяву ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." про роз'єднання позовних вимог, витребував від приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_6 засвідчену копію вказаного Договору пожертви; відмовив третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 (м.Київ) в задоволенні клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.6 ст.80 ГПК України (а.с.159-160, т.2).

Господарським судом ухвалою від 19.11.2015р. (суддя Лозинська І.В.) заявлено самовідвід від розгляду справи №906/1484/14; відмовлено ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина" (м. Житомир) у задоволенні заяви від 19.11.2015 про відвід судді Лозинської І.В. у справі №906/1484/14; справу №906/1484/14 в трьох томах направлено керівнику апарату суду ОСОБА_7 для здійснення автоматичного розподілу даної справи між іншими суддями господарського суду Житомирської області.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2015р., справа №906/1484/14 передана для розгляду судді Ляхевич А.А.

З огляду на викладене, господарським судом ухвалою від 23.11.2015р. справу №906/1484/14 прийнято до провадження судді Ляхевич А.А., розгляд справи призначено на 14.12.2015р.

З метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи також необхідність витребування додаткових доказів, господарським судом ухвалою від 14.12.2015р. розгляд справи відкладено на 15.01.2016р. Судом направлено запит до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо витребування нотаріальної справи стосовно посвідчення договору пожертви від 09.10.2014р., укладеного між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп.", (всіх документів наданих сторонами даного договору) - для огляду в судовому засіданні, з приєднанням до матеріалів справи копій необхідних документів.

На запит суду від 22.12.2015р. від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 11.01.2016р. до суду надійшли копії матеріалів нотаріальної справи разом з супровідним листом за вих.№/01-16 від 06.01.2016р.

15.01.2015р. до суду надійшли пояснення третього відповідача (вх.№412).

Перший відповідач та третя особа ОСОБА_4 повноважних представників в судове засідання 15.01.2015р. не направили, вимог ухвали суду від 14.12.2015р. не виконали, про причини неявки не повідомили, хоча про час і місце засідання суду повідомлялися своєчасно та належним чином.

Представник позивача подав клопотання (вх.№449/16 від 15.01.2016р.) про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК України у зв'язку з необхідністю ознайомлення з поясненнями відповідача, які подані 15.01.2016р., надання письмових пояснень зі сторони ТОВ "Люцина".

За таких обставин, незважаючи на те, що представник третього відповідача та третьої особи ОСОБА_5 заперечив проти відкладення розгляду справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши клопотання представника позивача, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи необхідність подання додаткових доказів, господарський суд відклав розгляд справи на 03.02.2016р., продовживши встановлений строк розгляду справи відповідно до ч.3 ст.69 ГПК України за обґрунтованим клопотанням позивача.

02.02.2016р. через діловодну службу суду надійшли пояснення першого відповідача ПВНЗ "ІПСТ" (вх.№1194, а.с.157-158, т.3).

Представником позивача в засіданні 03.02.2015р. подано доповнення до позову щодо підстав позовних вимог про визнання недійсним договору пожертви від 09.10.2014р. (вх.№1244/16, а.с.159-161, т.3).

Представник позивача подав до справи засвідчену копію статуту ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина", надав суду для огляду оригінали документів на підтвердження виконання сторонами умови договору оренди спірного приміщення (акт-прийняття робіт (надання послуг) про відшкодування витрат по електроенергії", розрахунок відшкодування експлуатаційних витрат по електроенергії м.Житомир, квитанції до прибуткових касових ордерів та рахунки-фактури щодо оренди приміщення) Копії вказаних документів виготовлені судом і долучені до матеріалів справи (а.с.175-183, т.3).

Представник позивача в засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення по суті спору та в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити. З приводу зазначення у своєму клопотанні дати довіреності (01 березня), яку просив витребувати позивач у своєму клопотанні, представник пояснив, що ймовірно ним було допущено помилку, оскільки направлені до суду нотаріусом матеріали містять необхідну довіреність (від 17 березня). Представник позивача пояснив, зокрема, що згідно витягу з ЄДРПОУ станом на час укладення договору оренди ректор Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" був звільнений з посади, призначений ліквідатор ОСОБА_8 фактично був єдиною особою уповноваженою діяти від імені першого відповідача та підписувати договір оренди.

Підстави позовних вимог викладені письмово у позовній заяві (а.с.2-6, т.1), заяві про залучення додатково відповідача та зміну предмету позову (а.с.58-60), додаткових поясненнях (а.с.38-42, 66-70, т.3) та доповненні до позову (а.с.235-239, т.2)

Перший відповідач - Приватний вищий навчальний заклад "Інститут підприємництва та сучасних технологій" в засідання суду свого представника не направив, причини неявки не повідомив. В додаткових поясненнях до відзиву (а.с.157-158, т.3) перший відповідач підтвердив укладення та виконання сторонами договору оренди №1 будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою м.Житомир, майдан Путятинський,4, з обумовленим переважним правом викупу (купівлі) вказаної будівлі. У поясненнях зазначено також, що голова комісії з припинення ПВНЗ "ІПСТ" ОСОБА_8 мала право на підписання від імені підприємства договору оренди від 30.05.2014р. В поясненнях зазначено також, що ПВНЗ "ІПСТ" жодним чином ні усно ні письмово не попереджував ТОВ "Люцина" про продаж орендованої ним будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м. та укладення 04.08.2014 р. відповідно договору купівлі-продажу вказаної будівлі із ТОВ "Сітібілдком". Перший відповідач підтвердив, крім того, надання ТОВ "Люцина" пропозиції за вих.№108 від 19.06.2014р. про викуп будівлі, зазначивши, що така пропозиція фактично не розглядалась і на неї відповідь позивачу не надавалась. Посилаючись на викладені обставини, перший відповідач у поясненнях вказав, що визнає позов, заявлений ТОВ "Люцина" у даній справі. Окрім того, у справі наявний письмовий відзив першого відповідача на позовну заяву (а.с.113-114, т.1).

З огляду на наявність вищевказаної письмово викладеної правової позиції першого відповідача, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності представника першого відповідача.

При розгляді справи ТОВ "Сітібілдком" 26.11.2014р. подало до справи письмові заперечення на позовну заяву ТОВ "Люцина", в яких просило відмовити у задоволенні даного позову (а.с.67-69, т.1) та заяву про припинення провадження у справі (у зв'язку з тим, що участь у справі приймають фізичні особи, а спір не має ознак корпоративного спору, а.с.103-104, т.1).

Враховуючи припинення юридичної особи другого відповідача ТОВ "Сітібілдком" представник вказаної юридичної особи в засідання суду не з'явився.

Представник третього відповідача ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." при розгляді справи проти позову заперечив в повному обсязі, надав пояснення в обґрунтування заперечень проти позову. Зазначив, що, на його думку, договір оренди був укладений заднім числом та з метою створення даного спору. Зокрема, зауважив, що оплата за договором оренди проводилась через прибуткові касові ордери, що є недопустимим, оскільки касові книги використовуються лише для проведення внутрішніх платежів підприємства.

Правова позиція третього відповідача по суті спору також висловлена письмово у відзиві на позовну заяву (а.с.155-157, т.2), заяві про припинення провадження у справі (з тих підстав, що участь у справі приймають фізичні особи, а спір не має ознак корпоративного спору, а.с.105, т.1) та поясненнях (а.с.140, т.3).

Представник третьої особи ОСОБА_5 в засіданні підтримав позицію висловлену представником третього відповідача. Правова позиція третьої особи ОСОБА_5 щодо розгляду даної справи викладена письмово у відзиві (а.с.110-111, т.2), заяві про припинення провадження у справі (з тих підстав, що участь у справі приймають фізичні особи, а спір не має ознак корпоративного спору, а.с.127-128, т.1) та клопотанні про припинення провадження у справі (а.с.74-75, т.3).

Третя особа ОСОБА_4 зазначив, що він є власником ІПСТ та членом ліквідаційної комісії. Проти задоволення позовних вимог по справі заперечив у повному обсязі. Вважає договір оренди сфальсифікованим, укладеним заднім числом. Вважає, що немає жодних відомостей що пропозиція ТОВ "Люцина" була більш вигіднішою ніж пропозиція ТОВ "Сітібілдком". Повідомив, що не було загальних зборів власників для вирішення питання щодо укладення договору оренди.

Стосовно тривалості розгляду даної справи, суд вважає за необхідне зазначити, що, як роз'яснено у п.3.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі залучення до участі у справі іншого відповідача або заміни неналежного відповідача розгляд справи починається заново (стаття 24 ГПК), заново розгляд справи починається і в разі прийняття позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та зміни складу суду (в тому числі з одноосібного на колегіальний, навіть якщо до складу колегії суддів входить суддя, який раніше одноособово розглядав дану справу), а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору. Продовження цього строку можливе у порядку і з підстав, зазначених у частині третій статті 69 ГПК.

У даному випадку, після винесення ухвали від 23.11.2015р. про прийняття справи №906/1484/14 до свого провадження суддею Ляхевич А.А. (тобто, зміни складу суду по справі), розгляд справи розпочався заново, а отже, спочатку почався і перебіг строку вирішення спору. Ухвалою від 15.01.2016р. за клопотанням позивача продовжено строк розгляду спору на 15 днів згідно з ч.3 ст.69 ГПК України.

В засіданні суду 03.02.2016р. присутнім учасникам процесу оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2014р. між Приватним вищим навчальним закладом "Інститут підприємництва та сучасних технологій" в особі голови комісії з припинення (ліквідаційної комісії) ОСОБА_8 (ПВНЗ "ІПСТ" з 11.05.2011р. перебуває в стані припинення, за рішенням засновників) як орендодавцем та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина" як орендарем укладено договір оренди №1 будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4 (а.с.12-14, т.1).

24.08.2014р. між Приватним вищим навчальним закладом "Інститут підприємництва та сучасних технологій" (продавець), від імені якого діє голова комісії з припинення (ліквідаційної комісії) ОСОБА_8 та ТОВ "Сітібілдком" (покупець), від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_9, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавець продає, а покупець купує будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., розташованого за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4. Загальна договірна ціна продажу об'єкту за договором складає 710000,00 грн. (згідно висновку про вартість майна проведеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_10 станом на 30.06.2014р.).

Спірне нерухоме майно перебувало у податковій заставі та Житомирська ОДПІ не заперечувала проти самостійної реалізації заставного майна за умови повного надходження коштів від реалізації на погашення податкового боргу. Податкова застава була знята внаслідок перерахування коштів покупцем в рахунок податкової заборгованості ПВНЗ "ІПСТ".

09.10.2014р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" (пожертвувач) та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." (обдаровуваний) укладено договір пожертви (а.с.165-167, т.2), предметом пожертви за яким є будівля навчального корпусу, загальною площею 1332,70 кв.м., що розташована за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4.

02.12.2014р. між ОСОБА_5 Анатолієвичем (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." (іпотекодавець), який є майновим поручителем ОСОБА_11 за договором позики грошових коштів від 02.12.2014р., укладено договір іпотеки, який забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з договору позики від 02.12.2014р. за р.№3146, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, згідно якого іпотекодавець зобов'язаний у порядку та на умовах, викладених у основному договорі не пізніше 09.12.2014р. повернути позику у розмірі 1500000,00 грн. Предметом іпотеки є будівля навчального корпусу, яка належить ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." на підставі договору пожертви від 09.10.2014 р. за р.№2667.

Як уже зазначалось, звертаючись до господарського суду Житомирської області з позовом у даній справі, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина" заявило до Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" позовні вимоги, за якими просило:

1) перевести на ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина" права та обов'язки покупця нерухомого майна - будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4, за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 04.08.2014р., укладеного між Приватним вищим навчальним закладом "Інститут підприємництва та сучасних технологій" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком", що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_12 зареєстрований в реєстрі за №2461;

2) визнати за ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина" право власності на будівлю навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою м.Житомир, майдан Путятинський,4.

Переведення прав покупця за договором купівлі-продажу будівлі обґрунтоване умовами укладеного між позивачем і ПВНЗ "ІПСТ" договору оренди будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський, 4 за договором №1 від 30.05.2014р. (а саме, обумовленим договором оренди переважним правом позивача на придбання у випадку продажу орендованої будівлі навчального корпусу), а також, положеннями ч.2 ст.777 Цивільного кодексу України та ст.362 Цивільного кодексу України (що регулює подібні правовідносини, які виникають при реалізації переважного права на купівлю частки у праві спільної часткової власності, за аналогією).

Відповідно до ч.2 ст.777 Цивільного кодексу України, наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання.

За змістом статті 362 Цивільного кодексу України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

З наведеного та по суті позову вбачається, що позовна вимога про переведення на позивача прав покупця за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 04.08.2014р. стосується безпосередньо особи, права якої ТОВ "Люцина" просить перевести на себе, а саме, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком". При цьому, суд враховує також і передбачений законодавством процес реалізації даної вимоги шляхом перерахування платнику сплаченої покупцем за договором купівлі-продажу грошової суми з депозитного рахунку суду (яку зобов'язаний внести позивач одночасно зі зверненням до суду про переведення на нього прав та обов'язків покупця). Тому, відповідачем за даною позовною вимогою є ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком".

При цьому, позивач у позові стверджував, що як вбачається зі змісту ст.362, ч.2 ст.777 ЦК України, у випадку порушення переважного права наймача на придбання об'єкту договору найму на наймача за судовим рішенням переводяться усі права та обов'язки покупця такого майна за відповідним договором, яким таке майно реалізоване, що включає в себе право власності на майно, в даному випадку, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу про переведення на нього прав та обов'язків покупця майна, підлягає задоволенню також вимога про визнання за позивачем права власності на дане майно, оскільки таке право передбачене у набувача майна за договором купівлі-продажу від 04.08.2014р. за реєстраційним №2461, що укладений між відповідачем 1 і відповідачем 2.

На день звернення з позовом до суду вимогу про визнання за ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина" права власності на будівлю навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою м.Житомир, майдан Путятинський,4 заявлено до Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком". І хоча в подальшому право власності перейшло до особи, залученої третім відповідачем у справі внаслідок заявлення позивачем додаткової вимоги, будь-яких заяв, доповнень чи уточнень з приводу адресатів заявлених вимог позивачем не подано. З викладеного вбачається, що вимога про визнання права власності на спірне нерухоме майно адресована в однаковій мірі обом (першому і другому) відповідачам, а отже, слід вважати, що така вимога заявлена окремо кожному із вказаних відповідачів.

Відповідно до заяви про залучення додатково відповідача та зміну предмету позову (а.с.58-60, т.1) позивач просив залучити у якості відповідача ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." та заявив додаткову позовну вимогу про визнання недійсним договору пожертви будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський, 4, укладений між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп". Як вбачається, вимога про визнання недійсним договору пожертви стосується однаково обох сторін, якими він укладений, тому суд також вважає дану вимогу заявленою кожному із них (другому і третьому відповідачам).

Вказану додаткову позовну вимогу про визнання недійсним договору пожертви відповідно до ухвали від 27.11.2014 р. прийнято господарським судом у складі судді Лозинської І.В. до розгляду (а.с.99-100, т.1); ухвалою від 12.12.2014р. (а.с.145-147, т.1) залучено до участі у справі третім відповідачем ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп".

Стосовно посилань учасників спору на неправомірність прийняття до розгляду судом додаткової вимоги про визнання недійсним договору пожертви за заявою про зміну предмету позову, слід зазначити, що оскільки вказану заяву було прийнято судом до розгляду відповідно до ухвали від 27.11.2014р., а ревізія судового акту не в процесі оскарження та судом тієї ж інстанції чинним господарським процесуальним законодавством не передбачена, розгляд даного господарського спору здійснювався в межах прийнятих до розгляду позовних вимог.

Стосовно заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" суд зазначає наступне.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; відсутній предмет спору; є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Перелік підстав для припинення провадження у справі є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (п.4.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як роз'яснено пунктом 4.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

За наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (п.4.7 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як вбачається із Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за електронним запитом від 03.02.2016р. за №21663264, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" (м.Київ, ідентифікаційний код 37144691) було припинено 14.09.2015р., за рішенням засновників. Відомості щодо наявності у другого відповідача правонаступника матеріали справи не містять.

З урахуванням вищевикладеного, провадження у справі в межах заявлених вимог до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" (м.Київ) підлягає припиненню відповідно до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України.

Як уже зазначалось вище, підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на спірне майно позивач вказував у позові ту обставину, що у разі переведення на нього (як на наймача, переважне право якого на придбання об'єкту договору найму порушено) за судовим рішенням усіх прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу від 04.08.2014р. за реєстраційним №2461 (яким є ТОВ "Сітібілдком"), тобто, з правом власності на спірне нерухоме майно включно, має бути задоволено і позовну вимогу про визнання права власності на вказане майно.

Разом з тим, у зв'язку з виявленим фактом неможливості судового розгляду господарського спору у даній справі в межах вимог, заявлених до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком", в т.ч. вимоги про переведення прав та обов'язків останнього як покупця за договором купівлі-продажу від 04.08.2014р. реєстр.№2461 на позивача, та припиненням провадження у справі в цій частині (тобто, закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення), будь-яких правових підстав для задоволення позову в частині визнання права власності на спірну будівлю немає. Тому, у позові до Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" про визнання права власності на будівлю навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський, 4, суд відмовляє.

Заявляючи вимогу про визнання недійсним укладеного 09.10.2014р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп" договору пожертви будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м. за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4 (заява, а.с.58-60, т.1), що вказаний договір пожертви порушує права та інтереси позивача оскільки позивач відповідно до договору оренди №1 від 30.05.2014р. володіє переважним правом викупу предмету цього договору - будівлі навчального корпусу. Також, позивач в заяві вказував про фіктивність вказаного договору пожертви та перевищення повноважень представника зі сторони пожертвувача, а, пізніше - про порушення представником ОСОБА_9 при укладенні договору пожертви від 09.10.2014р. між ТОВ "Сітібілдком" та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." положень ч.3 ст.238 ЦК України (доповнення до позову, а.с.159-161, т.3).

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено факт порушення прав та законних інтересів заявника внаслідок укладання договору та наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

При цьому, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків.

Проте, за висновками суду, наведені твердження позивача не свідчать про порушення саме внаслідок укладання оспорюваного правочину прав та законних інтересів ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Люцина", а самостійне застосування такого способу захисту як визнання недійсним даного договору не направлене на настання певних юридичних наслідків (зокрема, реституція має місце лише у правовідносинах сторін договору та ніяким чином не впливатиме на права та інтереси третіх осіб), та, як наслідок, не спрямоване на забезпечення відновлення права, яке позивач вважає порушеним.

З огляду на викладене, враховуючи, що обставин, які б дійсно вказували на порушення внаслідок укладання спірного правочину прав та законних інтересів позивача ним не наведено, а судом не встановлено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову до ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." (м.Панама, Республіка Панама) про визнання недійсним укладеного 09.10.2014р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." договору пожертви будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м. за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4. У задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Таким чином, провадження у справі в межах заявлених вимог до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" підлягає припиненню відповідно до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України; в решті позовних вимог суд відмовляє.

У відповідності до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.49, п.6 ч.1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в межах заявлених вимог до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" (м.Київ) припинити відповідно до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України.

2. У позові до Приватного вищого навчального закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій" (м. Житомир) про визнання права власності на будівлю навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Житомир, майдан Путятинський, 4, - відмовити.

3. У позові до ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." (м.Панама, Республіка Панама) про визнання недійсним укладеного 09.10.2014р. між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Сітібілдком" та ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп." договору пожертви будівлі навчального корпусу загальною площею 1332,70 кв.м. за адресою: м.Житомир, майдан Путятинський,4, - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.02.16

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2 - позивачу -ТОВ "Люцина": 10029, м. Житомир, вул.Котовського, 61 (реком.)

3 - відповідачу - Приватному вищому навчальному закладу "Інститут підприємництва та сучасних технологій": 10002, м.Житомир, майдан Путятинський, 4 (реком.)

4 - відповідачу - ТОВ "Сітібілдком": 01004, м.Київ, вул. Басейна, 9 (реком.)

5 - відповідачу - ОСОБА_2 "Лексон Маркетінг Корп" на поштову адресу: 01000, АДРЕСА_1 (реком.)

6 - третій особі - ОСОБА_4: 10000, АДРЕСА_2 (реком.)

7 - третій особі - ОСОБА_5: 01000, м.Київ, вул.Григорія Андрющенка, буд.7/19, кв.28 (реком.)