ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"09" лютого 2016 р. Справа № 923/512/13

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши скаргу Херсонської міської ради на дії державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, у справі

за позовом прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонської міської ради, м. Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Херсон,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Херсонській області, м. Херсон

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення шкоди в розмірі 3263,42 грн.

За участю прокурора - Іванчук Ю.О., посвідчення №038109 від 29.12.2015р.

представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_2, довіреність №3-1979-9/21 від 29.12.2015р.;

від відповідача - не прибув;

від третьої особи - не прибув;

від ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні - старший державний виконавець Швагер М.В., довіреність №349 від 16.01.2016р.

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Херсонської області від 06.06.2013р. позов прокурора задоволено повністю, зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0202 га під літнім майданчиком біля кафе "Ірина" за адресою: м. Херсон, парк ім. Димитрова, шляхом демонтажу огорожі літнього майданчику, навісу, мостіння, та передати земельну ділянку до земель запасу Херсонської міської ради. Також, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Херсонської міської ради Херсонської області шкоду, яка заподіяна внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 3263,42 грн. та в доход спеціального фонду державного бюджету 2867,50 грн. судового збору.

На підставі вищезазначеного рішення, 26.06.2013р. видано відповідні накази.

11 січня 2016 року до господарського суду Херсонської області від Херсонської міської ради надійшла скарга на дії відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, в якій скаржник просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_3, а також просить скасувати постанову ВП №47171335 від 17.12.2015р. про повернення виконавчого документа стягувачеві (наказ №923/512/13 від 26.06.2013р.), винесену старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_3

Скаржник посилається на ті обставини, що державний виконавець на підставі ст.ст. 41, 42 ЗУ "Про виконавче провадження" незаконно виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвалою від 12.01.2016 року вищезазначену скаргу призначено до розгляду в засіданні суду на 09.02.2016 року.

22 січня 2016 року скаржник із супровідним листом подав до суду докази надіслання скарги прокурору та відповідачу. Дані документи прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 09.02.2016 року не прибув.

Третя особа належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання 09.02.2016р. також не прибула, про причини своєї неявки суд жодним чином не інформувала.

Неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду скарги, відповідно до ст. 121-2 ГПК України.

У судовому засіданні 09.02.2016р. представником ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні подано заперечення на скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що відмова Херсонської міської ради від авансування виконавчих дій і надання техніки чинить перешкоди та унеможливлює виконання рішення суду. Так, ВДВС зазначає, що згідно п.2 ст. 75 ЗУ "Про виконавче провадження", якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, тобто має право на підставі ч.19 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача. Також вказує, що на підставі наданих йому повноважень, у зв'язку із нездійсненням стягувачем авансування витрат на проведення виконавчих дій, ним, відповідно до п.4.11 Інструкції з організації та проведення виконавчих дій, було повернуто останньому виконавчий документ.

Представник скаржника у судовому засіданні 09.02.2016р. скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник ВДВС у судовому засіданні вимоги скарги не визнав, надавши аналогічні пояснення тим, які викладені ним у запереченні на скаргу.

Прокурор надав усні пояснення, в яких підтримує правову позицію суду.

Розглянувши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Матеріали скарги свідчать, що на примусовому виконанні (ВП №47171335) у відділі державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні знаходиться наказ №923/512/13 від 26.06.2013р. яким зобов'язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0202 га під літнім майданчиком біля кафе "Ірина" за адресою: м. Херсон, парк ім. Димитрова, шляхом демонтажу огорожі літнього майданчику, навісу, мостіння, та передати земельну ділянку до земель запасу Херсонської міської ради.

З матеріалів скарги слідує, що старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, в порядку п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" з підстав, що стягувачем не здійснюється авансування витрат на проведення виконавчих дій, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 17.12.2015р. серія ВП №47171335.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з: 1) коштів виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 28 цього Закону; 2) авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 3) стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій; 4) інших надходжень, що не суперечать законодавству. Витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі ч.1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження", з метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

З огляду на приписи ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" суд вважає, що наведена стаття Закону є диспозитивною нормою та надає стягувачу виключне право, а не обов'язок авансувати витрати на організацію та проведення виконавчих дій.

Отже, застосування державним виконавцем п.4 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", як підставу для повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам Закону, оскільки Закон не зобов'язує стягувача здійснювати авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Наявність невиконаного судового наказу та повернення виконавчого документа без виконання дає підстави вважати, що дії державного виконавця не забезпечили своєчасного та повного виконання судового рішення згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", а боржник продовжує ухилятися від виконання рішення суду.

Таким чином, скарга Херсонської міської ради на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, 121-2 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Скаргу Херсонської міської ради на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції по винесенню постанови від 17.12.2015р. серія ВП №47171335 про повернення виконавчого документа стягувачеві, при примусовому виконанні наказу господарського суду Херсонської області №923/512/13 від 26.06.2013р.

3. Скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції від 17.12.2015р. серія ВП №47171335 про повернення виконавчого документа стягувачеві, при примусовому виконанні наказу господарського суду Херсонської області №923/512/13 від 26.06.2013р.

Суддя С.В. Нікітенко