ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03 лютого 2016 р. Справа № 903/1344/15

за позовом Державного підприємства "Володимир - Волинське лісомисливське господарство"

до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення 61 725,02 грн.

Суддя: Кравчук В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Гром Б.М., довіреність №01/384 від 20.11.2015р.

від відповідача: н/з

В судовому засіданні представнику позивача роз'яснено право відводу відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. Відводу складу суду не заявлено.

В судовому засіданні роз`яснено процесуальні права і обов'язки учаснику судового процесу, визначені ст. 22 ГПК України.

В судовому засіданні 03.02.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ: позивач - Державне підприємство "Володимир - Волинське лісомисливське господарство" звернулось з позовом до господарського суду Волинської області про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 61 725,02 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.01.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.02.2016р. та зобов'язано сторін надати суду ряд документів, необхідних для об'єктивного розгляду справи по суті.

Предстаник позивача в судовому засіданні 03.02.2016р. заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити у повному обсязі.

Відповідач вимог ухвали суду від 04.01.2016р. не виконав, в судове засідання 03.02.2016р. не з`явився, уповноваженого представника не направив, витребуваних ухвалою суду документів не надав, водночас, був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням - №807 та отримано особисто ФОП ОСОБА_1 - 08.01.2016р. (а.с. 78).

Згідно із ч. 3 ст. 22 ГПК сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, враховуючи те, що відповідач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

25.11.2013р. за №1810/1838л-13 та 11.03.2014р. за №982/987л-14 між Державним підприємством "Володимир - Волинське лісомисливське господарство" (позивач, постачальник) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (відповідач, покупець) укладено договори купівлі - продажу необробленої деревини (лісопродукції).

На підставі вищезазначених договорів купівлі - продажу необробленої деревини позивач передав у власність відповідача лісопродукцію на загальну суму 59 868,51 грн., що підтверджується наступними товаро - транспортними накладними: №995628 від 22.02.2014р., №996039 від 30.04.2014р., №996364 від 30.05.2014р., №996223 від 06.05.2014р., №995976 від 04.06.2014р., №996095 від 14.05.2014р., №995993 від 02.04.2014р., №996213 від 30.04.2014р., №996209 від 17.04.2014р., №996205 від 15.04.2014р.

Крім того суд встановив, що між позивачем та відповідачем крім договірних зобов'язань на підставі товарно-транспортних накладних виникли позадоговірні зобовязання, на підставі яких, постачальник з лютого 2014р. по березень 2015р. поставив покупцю лісопродукцію на суму 67 359,36 грн.

Факт передачі лісопродукції позивач обґрунтовує наступними товарно-транспортними накладними: №995586 від 06.02.2014р., №995590 від 10.02.2014р., №995627 від 21.02.2014р., №995820 від 03.04.2014р., №996036 від 30.04.2014р., 996038 від 30.04.2014., №996304 від 30.05.2014р., №996309 від 13.06.2014р., №996314 від 25.06.2014р., №188 від 17.03.2015р., №120 від 24.03.2015р. та №122 від 25.03.2015р.

До позовної заяви позивачем додано також копію довіреності на отримання товару, яка виписана на ОСОБА_1

Відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п. 8.26. Правил навантаження і розвантаження вважаються закінченими після вручення водієві належним чином оформлених товарно-транспортних накладних на навантажений або вивантажений вантаж.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику (п.п. 11.5, 11.6 Правил).

Таким чином, в даному випадку товарно-транспортні накладні №995586 від 06.02.2014р., №995590 від 10.02.2014р., №995627 від 21.02.2014р., №995820 від 03.04.2014р., №996036 від 30.04.2014р., 996038 від 30.04.2014., №996304 від 30.05.2014р., №996309 від 13.06.2014р., №996314 від 25.06.2014р., №188 від 17.03.2015р., №120 від 24.03.2015р. та №122 від 25.03.2015р є документальним підтвердженням факту передачі відповідачу товару на загальну суму 67 359,36 грн. та доказом права вимоги щодо оплати грошових коштів за поставку лісопродукції за цими товарно - транспортними накладними.

У відповідності із ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

В процесі судового розгляду було встановлено, що Державним підприємством "Володимир - Волинське лісомисливське господарство" на підставі товарно-транспортних накладних №995628 від 22.02.2014р., №996039 від 30.04.2014р., №996364 від 30.05.2014р., №996223 від 06.05.2014р., №995976 від 04.06.2014р., №996095 від 14.05.2014р., №995993 від 02.04.2014р., №996213 від 30.04.2014р., №996209 від 17.04.2014р., №996205 від 15.04.2014р., №995586 від 06.02.2014р., №995590 від 10.02.2014р., №995627 від 21.02.2014р., №995820 від 03.04.2014р., №996036 від 30.04.2014р., 996038 від 30.04.2014., №996304 від 30.05.2014р., №996309 від 13.06.2014р., №996314 від 25.06.2014р., №188 від 17.03.2015р., №120 від 24.03.2015р. та №122 від 25.03.2015р. передало фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 лісопродукції на загальну суму 127 227.87 грн.

В даному випадку між сторонами у справі було укладено договори купівлі - продажу необробленої деревини (лісопродукції) від 25.11.2013р. за №1810/1838л-13 та від 11.03.2014р. за №982/987л-14 та договір купівлі-продажу спрощеним способом - шляхом підписання товарно-транспортних накладних: №995586 від 06.02.2014р., №995590 від 10.02.2014р., №995627 від 21.02.2014р., №995820 від 03.04.2014р., №996036 від 30.04.2014р., 996038 від 30.04.2014., №996304 від 30.05.2014р., №996309 від 13.06.2014р., №996314 від 25.06.2014р., №188 від 17.03.2015р., №120 від 24.03.2015р. та №122 від 25.03.2015р .

Ці товарно-транспортні накладні містять підписи уповноважених представників сторін, і є первинними обліковими документами в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідають вимогам статті 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксують факт здійснення господарських операцій, є підставою виникнення обов'язку покупця розрахуватися за отриманий товар.

Судом додатково встановлено, що відповідач здійснив частковий розрахунок з позивачем за поставлену лісопродукцію, а саме: на суму 65 502,85 грн, що підтверджується наступними прибутковими касовими ордерами: №114 від 17.03.2015р. на суму 9 198,00 грн., №395 від 27.06.2014р. на суму 5 100,00 грн., №370 від 20.06.2014р. на суму 1 669,32 грн., №359 від 13.06.2014р. на суму 3 310.00 грн, №354 від 06.06.2014р. на суму 6 967,06 грн., №340 від 30.05.2014р. на суму 5 320,00 грн., №281 від 07.05.2014р. на суму 7 405,02 грн., №280 від 06.05.2014р. на суму 10 000.00грн., №272 від 30.05.2014р. на суму 10 000,00 грн. та №219 від 18.04.2014р. на суму 6 440,00 грн. (а.с.81 - 90). Тому, сума заборгованості на час звернення позивача до суду становить 61 725,02 грн., яка є заявленою у позовній заяві.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

11.06.2014р. за №01/166 та 30.04.2015р. за №01/133 позивач листами-претензіями просив погасити заборгованість та попереджав відповідача, що в разі несплати боргу буде подана позовна заява до суду (а.с. 60-61).

З огляду на викладене, враховуючи не проведення при цьому відповідачем в повному обсязі оплати за отриману лісопродукцію, суд прийшов до висновку про підставність пред'явленого позову в стягненні суми заборгованості у розмірі 61 725,02 грн.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та письмові пояснення позивача, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість пред'явленого позову, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 61 725,02 грн. заборгованості.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.49 ГПК України та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, та відсутність правових підстав для звільнення відповідача від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1 378,00 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (45400, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного підприємства "Володимир - Волинське лісомисливське господарство" (44700, Волинська обл., м. Володимир - Волинський вул. Ковельська, 130 ) 61 725,02 грн. заборгованості та 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

09.02.2016

Суддя В. О. Кравчук