РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2016Справа №910/4018/15-г

За позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційні комп'ютерні системи»
Простягнення 50 846,75 грн
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Юніна С.П. - дов. № 427 від 25.03.2015;

від відповідача: Гуринець В.О. - дов. № 3089 від 05.05.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Інформаційні комп'ютерні системи" 8 070,91 грн. - пені та 14 124,10 грн. - штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями матеріали позовної заяви передано судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2015 порушено провадження у справі № 910/4018/15-г та призначено справу до розгляду на 18.03.2015.

18.03.2015 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача була подана заява про збільшення розміру позовних вимог. Відповідно до даної заяви позивач просить стягнути з відповідача 15 536, 50 грн пені, 14 124, 10 грн - штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2015, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи було відкладено на 01.04.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2015, відповідно до ст. ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України, строк вирішення спору було продовжено на п'ятнадцять днів та оголошено в судовому засіданні перерву до 27.04.2015.

27.04.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження по даній справі до прийняття рішення по справі № 910/8947/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зміну умов договору на постачання товару № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 зупинено провадження у справі № 910/4018/15 до набранням законної сили рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/8947/15 за позовом Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зміну умов договору на постачання товару № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014.

08.12.2015 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/4018/15, у зв'язку з усуненням обставин, що зумовили зупинення провадження у цій справі.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 №04-23/2118, у зв'язку з лікарняним судді Трофименко Т.Ю. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/4018/15.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/4018/15 передано на розгляд судді Спичаку О.М.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі № 910/8947/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 року, у задоволенні первісного позову Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зміну умов договору на постачання товару № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 - відмовлено повністю. Зустрічний позов Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» про зобов'язання виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 про постачання товару відповідно до специфікації № 1 - задоволено повністю, зобов'язано відповідача за зустрічним позовом виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 про постачання товару відповідно до специфікації № 1.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.12.2015 у справі № 910/8947/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі № 910/8947/15 в частині задоволення зустрічних позовних вимог скасовано. Справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі. В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 та рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 у справі № 910/8947/15 залишено без змін.

Відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою суду від 14.12.2015 року поновлено провадження у справі № 910/4018/15-г, розгляд справи призначено на 18.01.2016 року.

Представник позивача в судове засідання 18.01.2016 не з'явився, вимоги ухвали суду від 14.12.2015 року не виконав, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача 15.01.2016 через канцелярію суду подав клопотання про зупинення провадження у справі, а в судовому засіданні 18.01.2016 надав усні пояснення у справі.

Судом було повідомлено, що клопотання про зупинення провадження у справі судом буде розглянуто у наступному судовому засіданні.

Також питання щодо прийняття заяви про збільшення позовних вимог від 23.06.2015 буде вирішено судом у наступному судовому засіданні.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача, суд відклав розгляд справи до 01.02.2016.

25.01.2016 представником позивача через канцелярію суду була подана заява про збільшення розміру позовних вимог у відповідності до якої позивачем було заявлено про стягнення з відповідача пені у розмірі 36 722,65 грн. за період прострочення з 01.01.2015-01.07.2015, штрафу у розмірі 14 124,10 грн. за прострочення постачання понад 30 календарних днів та штрафу у сумі 40 354,57 грн. за односторонню відмову від виконання зобов'язань.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.02.2016 надав усні пояснення по суті спору відповідно до яких підтримав подане 15.01.2016 клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача надав усні пояснення з приводу поданого клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до яких проти його задоволення заперечив у повному обсязі.

Суд розглянув та відхилив клопотання відповідача про зупинення провадження по справі № 910/4018/15, оскільки розгляд справи 910/8947/15 в частині зустрічних позовних вимог ДП НАЕК «Енергоатом» до ПрАТ «Інком» про зобов'язання вчинити дії не перешкоджає розгляду даної справи.

У судовому засіданні 01.02.2016 судом було розглянуто заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог від 23.06.2015 та заяву про збільшення позовних вимог від 25.01.2016.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 встановлено, що статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п., а тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, судом прийнято заяву про збільшення позовних вимог від 23.06.2015.

Заява позивача про збільшення позовних вимог від 25.01.2016 в частині стягнення штрафу у сумі 40 354,57 грн за односторонню відмову від виконання зобов'язань, розрахованого на підставі статті п. 4.4. договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014, судом не приймається з огляду на те, що по своїй сутті зазначена вимога є не збільшенням розміру позовних вимог, а заявленням додаткової вимоги з інших підстав, що відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України - не допускається.

З огляду на зазначене судом розглядаються позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 36 722,65 грн. за період прострочення з 01.01.2015-01.07.2015 та штрафу у розмірі 14 124,10 грн. за прострочення постачання понад 30 календарних днів, у зв'язку з чим нова ціна позову становить 50 846,75 грн.

Представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 01.02.2016 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 між Відокремленим підрозділом «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» (покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Інформаційні комп'ютерні системи» (постачальник, відповідач) було укладено договір на постачання товару № 53-123-08-14-01120, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався передати покупцю, а покупець прийняти і оплатити товар у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1, що є невід'ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2014 року.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що загальна вартість товару складає разом 201 772,83 грн.

Умовами п. 2.2. договору встановлено, що за даним договором оплата відбувається протягом 45 днів після постачання товару згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1).

Згідно з пунктом 3.1. договору, постачання здійснюється у грудні 2014 року автотранспортом постачальника на умовах DDP, м. Южноукраїнськ Миколаївської області, відповідно до правил Інкотермс-2010.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за умовами договору поставки № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 р. поставка товару відповідачем повинна була відбутись не пізніше 31.12.2014 р. (протягом грудня 2014). Разом з тим, відповідачем поставка продукції на суму 201 772,83 грн. здійснена не була.

Відповідно до п. 4.1 договору, за порушення зобов'язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару.

Враховуючи вищенаведене, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 36 722,65 грн. за період прострочення з 01.01.2015-01.07.2015 та штраф у розмірі 14 124,10 грн. за прострочення постачання понад 30 календарних днів, у зв'язку з невчасним виконанням останнім свого обов'язку з поставки товару за договором поставки № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з пунктом 3.1. договору, постачання здійснюється у грудні 2014 року автотранспортом постачальника на умовах DDP, м. Южноукраїнськ Миколаївської області, відповідно до правил Інкотермс-2010.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем поставка продукції на суму 201 772,83 за договором поставки № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 здійснена не була.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4.1 договору, за порушення зобов'язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого товару.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частино 2 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Зі змісту ч. 2 статті 231 Господарського кодексу України вбачається, що дані пеня та штраф є видом відповідальності за порушення зобов'язань з передачі товарів, виконання робіт та надання послуг, які закуповуються за кошти державного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 22 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основ лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у статутному фонді яких перевищує п'ятдесят відсотків, чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів.

З аналізу наявного в матеріалах справи статуту вбачається, що позивач відноситься до держаного сектору економіки.

Здійснивши перерахунок пені та штрафу з урахуванням умов договору, прострочення по поставці товару, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню повністю в сумі 36 722,65 грн. та 14 124,10 грн. відповідно, перерахунок яких здійснено в межах періодів визначених позивачем.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» (місцезнаходження: 03005, м. Київ, вул. Смоленська, 31-33; фактичне місцезнаходження: 54025, м. Миколаїв, просп. Героїв Сталінграду, 4-Б, ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Вєтрова, 3, ) в особі відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» (місцезнаходження: 55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, ) 36 722 (тридцять шість тисяч сімсот двадцять дві) грн 65 коп. пені, 14 124 (чотирнадцять тисяч сто двадцять чотири) грн 10 коп. штрафу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

05.02.2016

Суддя Спичак О.М.