ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року Справа № 917/324/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Прокопанич Г.К. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу приватного підприємства "АВТОКЛУБ "ІМІДЖ", м. Комсомольськ,

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2015

зі справи № 917/324/15

за позовом приватного підприємства "АВТОКЛУБ "ІМІДЖ" (далі - Підприємство), м. Комсомольськ,

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення), м. Полтава,

про визнання рішення недійсним.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Наливка О.Л. предст. (дов. від 15.02.2016)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Відділення про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.01.2015 № 02/07-рш у справі № 02-02-50/156-2014 "Про порушення законодавства України про захист економічної конкуренції" (далі - Рішення АМК).

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.04.2015 у справі № 917/324/15 (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено з посиланням на помилкове визначення Відділенням товарних та цінових меж ринку (на досліджуваному ринку знаходяться сім акредитованих закладів, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв, а не три, як помилково визначено у Рішенні АМК).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 (судді Барбашова С.В. - головуючий, Білецька А.М., Слободін М.М.), рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові. Постанову апеляційного господарського суду мотивовано, зокрема тим, що 4 із 7 акредитованих закладів, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв не є автошколами та не діють на ринку платних послуг з навчання водіїв, відповідно, Відділенням обґрунтовано здійснено розрахунок монопольного становища Підприємства відповідно до фактичного обсягу підготовлених водіїв за категоріями "А", "А1" та "В".

Підприємство, посилаючись на порушення попередньою судовою інстанцією норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову апеляційного господарського суду скасувати, а рішення місцевого господарського суду залишити в силі.

У відзиві на касаційну скаргу Відділення просило постанову апеляційного господарського суду залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представника Відділення, Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що Рішенням АМК:

- Підприємство визнано таким, що за період 2013 року та І півріччя 2014 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку платних послуг з навчання водіїв в м. Комсомольськ з часткою, що перевищує 35 %;

- визнано, що Підприємство вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50, пункт 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем, шляхом встановлення таких цін реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, шляхом встановлення економічно необґрунтованих цін, включаючи перевищення норми витрат палива;

- за вказане порушення на Підприємство накладено штраф у розмірі 52 000,00 грн.;

- зобов'язано Підприємство у місячний термін встановити економічно обґрунтовану вартість послуг з навчання водіїв, в тому числі з практичного водіння.

Рішення АМК мотивовано, зокрема, такими фактичними даними:

- Підприємство є юридичною особою, яке діє на ринку платних послуг з підготовки водіїв в м. Комсомольськ;

- товарними межами ринку визначено платні послуги з навчання в автошколах водіїв категорій "А", "А1", "В", "С", що дають право на складання державного іспиту у відділенні ДАІ області та отримання посвідчення водія відповідної категорії;

- часовими межами ринку визначено 2013 рік та 6 місяців 2014 року;

- у м. Комсомольськ протягом 2013 року та 6 місяців 2014 року на ринку послуг з навчання водіїв в автошколах категорії "А", "А1", "В", "С" діяльність здійснювали три суб'єкти господарювання;

- згідно розрахунків Відділення частка Підприємства на ринку платних послуг з навчання водії складає за 2013 рік: категорія "А1" - 54 %, категорія "А" - 45 %, категорія "В" - 48 %; за 6 місяців 2014 року: категорія "А" - 100 %, категорія "В" - 45 %. Розрахунок часток здійснено виходячи із закінчення терміну навчання, тобто кінцевого терміну надання платних послуг з навчання водіїв;

- вартість надання послуг встановлювалася Підприємством самостійно, шляхом розрахунку планової собівартості підготовки водіїв в розрізі за категоріями. Фактично тарифи на послуги Підприємства є вільними, формування та застосування яких має здійснюватися відповідно до вимог законодавства про захист економічної конкуренції;

- аналізом рівня цін встановлено, що ціни Підприємства вище рівня цін, які діють на момент дослідження у порівнянні з Комсомольською філією № 2 закладу об'єднання громадян "Полтавська обласна автомобільна школа всеукраїнської спілки автомобілістів" на тотожні послуги в м. Комсомольськ: на 25 % по категорії "А", "А1"; на 36 % по категорії "В" у 2013 році; на 77 % по категорії "А", "А1" та на 36 % по категорії "В" у І півріччі 2014 року; в порівнянні з Комсомольським міським спортивно-технічним клубом ТСОУ на 7 %;

- аналізом калькуляції вартості навчання на категорії "А", "А1", "В" та перепідготовки встановлено, що: Підприємство при розрахунку цін застосовує різні відсотки до навчальної заробітної плати по однакових статтях витрат, тобто різні підходи до формування вартості на платні послуги з навчання водіїв, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів; включення до витрат нарахування відпускних майстрів виробничого навчання штучно збільшує вартість навчання; вартість навчання у 2013 році по категорії "В" завищена на 400,00 грн.; вартість навчання у 2014 році по категорії "В" завищена на 600,00 грн.; при розрахунку вартості платних послуг з навчання водіїв Підприємство застосувало різні відсоткові значення для виробничої заробітної плати, що, в свою чергу, призвело до встановлення економічно необґрунтованої вартості послуг; включення до штату Підприємства генерального директора за наявності директора, суперечить Статуту Підприємства та призводить до штучного збільшення вартості навчання; відсутність в договорах по підготовці водія автотранспортного засобу конкретно встановлених обсягів закупівлі палива на проходження практики водіння та зазначення його марки може призвести до встановлення економічно необґрунтованої вартості проходження практики водіння.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання стосовно наявності чи відсутності підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

Приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами частин першої та другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) встановлено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

У відповідності до частини другої статті 12 Закону № 2210 монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 50 Закону № 2210 порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно з підпунктами 15.4, 15.5 пункту 15 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Визначаючи частку Підприємства на ринку платних послуг з навчання водіїв та порівнюючи вартість послуг Підприємства з його конкурентами у 2013 році і за 6 місяців 2014 року, Відділенням, як зазначено у Рішенні АМК, взято до уваги інформацію, одержану від Управління державної автомобільної інспекції МВС України в Полтавській області та від суб'єктів господарювання, що діють на зазначеному ринку в м. Комсомольськ.

Заперечуючи проти попередніх висновків Відділення Підприємство зазначало про те, що один з конкурентів Підприємства (Комсомольська філія № 2 закладу об'єднання громадян "Полтавська обласна автомобільна школа всеукраїнської спілки автомобілістів"), вартість послуг якого порівнювалася з вартістю послуг Підприємства та діяльність якого на відповідному ринку у 2013 році і за 6 місяців 2014 року досліджувалася Відділенням для визначення частки Підприємства на ринку платних послуг з навчання водіїв не мало державної акредитації у 2013 році до 03.03.2014 і не здійснювало підготовку водіїв категорій "А", "А1". Проте, у Рішенні АМК зазначено, що питання відсутності акредитації у відповідної філії не відноситься до компетенції антимонопольних органів, відповідно, повідомлену Підприємством інформацію не перевірено.

У той же час, листом Державної автомобільної інспекції від 11.03.2015 № 4/8-б-123 Підприємство повідомлено про те, що за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 Комсомольська філія № 2 закладу об'єднання громадян "Полтавська обласна автомобільна школа всеукраїнської спілки автомобілістів" не проводила підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів на категорію "А", "А1".

Отже, частки на ринку відповідних послуг встановлено Відділенням при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи та Відділенням не доведено обставини, які мають значення для справи і які визнано встановленими. Наведене призвело до неповного з'ясування обставин при порівнянні цін Підприємства на відповідні послуги у досліджуваний період з таким конкурентом як Комсомольська філія № 2 закладу об'єднання громадян "Полтавська обласна автомобільна школа всеукраїнської спілки автомобілістів", яка у період 2013 року не мала відповідної державної акредитації для надання відповідних послуг.

Згідно з приписом частини першої статті 59 Закону № 2210 підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Місцевим господарським судом Рішення АМК визнано недійсним з посиланням на інші обставини (наявність на досліджуваному ринку - платні послуги з навчання в автошколах водіїв категорії "А", "А1", "В", "С" семи акредитованих закладів, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв, що не відповідає дійсності, оскільки 4 з них, як встановлено судом апеляційної інстанції, не є автошколами та не діють на ринку платних послуг з навчання водіїв), проте, враховуючи наявність підстав для скасування Рішення АМК, які передбачені приписами частини першої статті 59 Закону № 2210, Вищий господарський суд України вважає за можливе залишити рішення місцевого господарського суду в силі, з урахуванням тих мотивів для скасування Рішення АМК, які наведені у даній постанові.

За наведених обставин, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення місцевого господарського суду слід залишити в силі.

У зв'язку з тим, що касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 - скасуванню, а рішення суду першої інстанції, яким позов задоволено - залишенню в силі, судовий збір у розмірі 1461,60 грн. з касаційної скарги стягується з Відділення на користь Підприємства.

Керуючись статтями 49, 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 122 ГПК України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу приватного підприємства "АВТОКЛУБ "ІМІДЖ" задовольнити.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 у справі № 917/324/15 скасувати.

3. Рішення господарського суду Полтавської області від 17.04.2015 у справі № 917/324/15 залишити в силі.

4. Здійснити поворот виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15.12.2015 зі справи № 917/324/15 у частині стягнення з приватного підприємства "АВТОКЛУБ "ІМІДЖ" на користь Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 1339,80 грн. витрат з оплати судового збору з апеляційної скарги, - у разі подання Підприємством суду відповідних заяви та довідки.

5. Стягнути з Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь приватного підприємства "АВТОКЛУБ "ІМІДЖ" 1461,60 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Полтавської області.

Суддя В. Палій

Суддя Г. Прокопанич

Суддя В. Студенець