ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2016р. Справа№ 914/4452/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.К.Будпрестиж», м.Стрий Львівської області

до відповідача: Довголуцької сільської ради, с.Довголука Стрийського району Львівської області

про стягнення 77128,60грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідач: не зявився

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.К.Будпрестиж», м.Стрий Львівської області до Довголуцької сільської ради, с.Довголука Стрийського району Львівської області про стягнення 77128,60грн., з яких 74959,90грн. основного боргу та 2168,70грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 30.12.2015р. провадження у справі порушено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.01.2016р. Ухвалою суду від 20.01.2016р. розгляд справи відкладено на 08.02.2016р. у звязку з неявкою відповідача.

Представнику позивача розяснено права згідно ст.20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 08.02.2016р. зявився, долучив до матеріалів справи додаткові документи (вх.№4902/16 від 08.02.2016р.), позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що в грудні 2014 року між позивачем та відповідачем Довголуцькою сільською радою укладено договір на поточний ремонт вулиці, за яким того ж місяця позивачем виконано, а відповідачем прийнято робіт на загальну суму 74959,90грн., які останнім не оплачено. Зазначене зумовило звернення ТзОВ «Б.К.Будпрестиж» до суду із позовною заявою, в якій окрім суми основного боргу до стягнення також заявлено 2168,70грн. 3% річних. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 08.02.2016р. повторно не забезпечено, письмового відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, на адресу Довголуцької сільської ради, зазначену у позовній заяві та відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а саме: 82453, Львівська область, Стрийський район, с.Довголука, надіслано копії ухвал про порушення провадження у справі від 30.12.2015р. та про відкладення розгляду справи від 20.01.2016р., проте, зазначену кореспонденцію на момент вирішення спору установою звязку не повернуто.

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. розяснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до ст.75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у звязку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між Довголуцькою сільською радою (замовник за договором; відповідач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.К.Будпрестиж» (підрядник за договором; позивач по справі) укладено договір №2811-14 на ремонт вулиці Жовтнева в с.Довголука Стрийського району Львівської області від 01.12.2014р., за яким замовник доручив, а підрядник прийняв на себе виконання власними та залученими трудовими та матеріально-технічними ресурсами і засобами всі передбачені кошторисною документацією роботи з поточного ремонту вулиці Жовтнева в с.Довголука Стрийського району Львівської області.

За умовами договору, склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику визначені кошторисною документацією, твердою договірною ціною, будівельними нормами і правилами та державними стандартами, які є невід'ємною частиною договору (п.1.1). Вартість робіт по поточному ремонту вулиці Жовтнева в с.Довголука Стрийського району Львівської області згідно зведено кошторисного розрахунку складає 78533,17грн. в т.ч. ПДВ - 13088,86грн. (п.2.1). Договірна ціна тверда і не підлягає коригуванню (п.2.3). Термін виконання робіт - грудень 2014 року (п.1.2). При передачі замовнику закінченої роботи підрядник представляє йому акт здачі-приймання виконаних робіт форми №2КБ (п.3.1).

До матеріалів справи долучено підсумкову відомість ресурсів на поточний ремонт вул.Жовтнева в с.Довголука та розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 на дорожні роботи.

Як вбачається з матеріалів справи у грудні 2014 року позивачем виконано робіт на суму 74959,90грн. Зазначене підтверджується копіями акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року, підписаних представниками сторін 17.12.2014р. та скріплених їх печатками.

Відповідно до п.2.2 договору, розрахунки здійснюються протягом десяти календарних днів після підписання акту приймання виконаних робіт.

Проте, відповідачем взятих на себе за договором зобовязань із оплати за виконані роботи не виконано. Відтак, позивач звернувся до Довголуцької сільської ради із претензією від 10.12.2015р., про перерахування 74959,90грн. боргу на поточний рахунок ТзОВ «Б.К.Будпрестиж», а також надав для підписання акт звірки взаємних розрахунків. Зазначену претензію відповідачем отримано 10.12.2015р., що підтверджується відповідною відміткою на титульній стороні аркуша, й після її розгляду повернуто позивачу примірник акту звірки розрахунків, підписаний від Довголуцької сільської ради директором та бухгалтером. Згідно із вказаним актом сальдо на користь ТзОВ «Б.К.Будпрестиж» станом на 10.12.2015р. склало 74959,90грн.

Оскільки заборгованість за виконані роботи не погашено, ТзОВ «Б.К.Будпрестиж» звернулось до суду із позовною заявою про стягнення із відповідача 74959,90грн. основного боргу та 2168,70грн. 3% річних.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за зобов'язанням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, ч.1 ст.854 ЦК України встановлено, що якщо за договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або її окремих етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Як встановлено ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні норми містяться і в Господарському кодексі України.

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу, що хоч договором і визначено джерела фінансування робіт коштами державного та обласного бюджетів (п.1.3), проте, Пленумом Вищого господарського суду України у п.1.10 Постанови №14 від 17.12.2013р. розяснено, що за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних коштів, оскільки згадане правило обумовлено замінністю грошей як їх юридичною властивістю. Тому у випадках порушення грошового зобов'язання суди не повинні приймати доводи боржника з посилання на неможливість виконання грошового зобов'язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 ЦК України) або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК України). Також суд звертає увагу на те, що для господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, тобто бюджетна установа як отримувач і розпорядник бюджетних коштів не має будь-яких привілеїв чи пільг в межах виконання зобовязань, взятих на себе за договором. Окрім цього, за змістом частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання, про що, зокрема, зазначено у Постанові Верховного суду від 15.05.2012р. по справі № 11/446. Також в п.5 оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання (див. постанову Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі №15/5027/715/2011).

Таким чином, перевіривши проведені позивачем розрахунки позовних вимог в частині нарахування 3% річних за період з 28.12.2014р. по 15.12.2015р., суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 74959,90грн. основного боргу та 2168,70грн. 3% річних обґрунтовані матеріалами справи та відповідачем не спростовані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повного чи часткового виконання відповідачем взятих на себе за договором зобовязань із оплати за виконані роботи. Відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат, суд звертає увагу на те, що на підтвердження сплати судового збору позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення №245 від 22.12.2015р. на суму 1378,00грн.

Водночас, відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Беручи до уваги ціну позову, суд приходить до висновку, що за подання такої позовної заяви до суду до сплати підлягав судовий збір за мінімальною визначеною законом ставкою, з врахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01.01.2015р., в розмірі 1218,00грн., відтак, 160,00грн. судового збору сплачено позивачем надмірно.

Суд розяснює, що відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

В решті, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1218,00грн. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Довголуцької сільської ради (Львівська область, Стрийський район, с.Довголуки; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.К.Будпрестиж» (Львівська область, м.Стрий, вул.Сколівська, буд.14; ) 74959,90грн. основного боргу, 2168,70грн. 3% річних та 1218,00грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 11.02.2016р.

Суддя Щигельська О.І.